SVAR A JÄG.MÄSIAKF.N N. C. RIXC.STRANOS (iEN.MAI.E. 7X3 



av angiven ålder, vilket l)elo])p niängen gäng uppgått till tiera hundra kubik- 

 meter. Man har pä sa sätt utav några enstaka provträds ålder fått hela vir- 

 kesförrådet uppdelat på åldersklasser och, ej nog härmed, byggt så gott som 

 hela avverkningsj^lanen ]xi den erhållna sammanställningen. ]>eträfFande den 

 av domänstyrelsen i yttrande över statsrevisorernas anmärkningar meddelade 

 ujipgiften, att ä viss kronopark vederbörande förrättningsman i skogsindelnings- 

 handlingarna infört en grafisk framställning, vilken såsom herr R. erinrar ba- 

 serats på allenast 8 jirovträd, avsåg sådan uppgift allenast att visa det viedel- 

 åldeni hos träd med en diameter av 20 centimeter vid brösthöjd varit högst 

 100 år, i följd varav en ej ringa del av 2 o-centimetersförrådet måste hava 

 varit yngre än 100 år, och att det sålunda varit oriktigt av förrättningsmannen 

 att i en annan sammanställning upptaga hela förrådet skog utav träd med 

 minst nämnda grovlek bland den »gamla» skogen. Sistnämnda sammanställ- 

 ning hade nämligen av statsrevisorerna tagits för god vid kritik över hushåll- 

 ningen å skogen. Berörda provträd hade icke likasom herr R:s provträd tagits 

 utan ur\al utan tvärtom särskilt utvalts såsom representativa för de »med- 

 härskandc» träden. 



Domänstyrelsen har således icke använt sig av berörda 8 provträd j)å ett 

 sätt som i något avseende kan jämföras med det, vara herr R. behandlar sitt 

 provträdsmaterial. Herr R:s erinran att det ringa antalet provträd är taget 

 systematiskt och utan urval förbättrar ej saken, tvärtom. Just detta sätt för 

 ]irovträdstagandet fordrar ett betydligt större antal ])rovträd, om man därav 

 skall kunna berättigas draga de slutsatser, och använda sammanställningarna 

 på det sätt, som gjorts. Herr R:s försvar utav sina åtgöranden i dessa av- 

 seenden genom att jämföra dem med förutnämnda 8 provträd å viss krono- 

 park, kan jag ej finna vara annat än ett sätt att söka blanda bort korten, 

 varjämte detsamma synes utgöra ett medgivande, dels att den av herr R. hit- 

 tills använda och förordade metoden praktiskt taget icke är användbar, dels att 

 det överåriga virkesförrådets uppdelning på åldersklasser saknar praktisk be- 

 tydelse. 



I fråga om jämförelsen mellan resultaten utav skogsskötseln å Hamra kro- 

 nopark och å Orsa besparingsskog säger herr R. nu, att den ui)pställda kal- 

 kylen över det ekonomiska resultatet icke är bevisande, med mindre virkes- 

 massorna å de skilda skogarna haft ett lika eller i det närmaste lika värde. 

 Då emellertid likheten hos virkesförrådet å dessa bägge stora komplex av 

 en och samma urskog, som i stort sett aldrig rörts av y.xan, grundar sig pa 

 det i det närmaste helt överensstämmande antalet träd från 1 2 eng. tum vid 

 brösthöjd och däröver, torde man därav kunna vaia berättigad till den gjorda 

 slutledningen, att virkesförrådens å de skilda skogarna värden ock varit i det 

 närmaste lika. Meningen med kalkylen synes i övrigt icke varit den att söka 

 bevisa, att det angivna beloppet (c:a 7,200,000 kronor) är ett bestämt tal för 

 statens förlust, för den händelse staten hade forcerat avverkningen å Hamra 

 kronojjark på samma sätt, som skedde ifråga om Orsa besparingsskog. Av- 

 sikten har givetvis allenast varit att genom meddelandet framhålla, hurusom 

 förlusten hade blivit högst betydande. Belojijiet rör sig i övrigt om tillräck- 

 ligt många millioner, för att det även med någon av])rutning bör kunna 

 övertyga en tvivlare om det oläm])liga i den i berörda fall a\- viss kritiker 

 förordade avverkningspolitiken. 



Med anledning av mitt erkännande, att det läge en viss sanning uti den 



