714 TH. HERMELIN. 



gjorda anmärkningen därom, att dyrhetstillväxten icke finge mätas allenast uti 

 skillnaden i pris å virke på vattendraget, utan att hänsyn ock måste tagas till 

 skillnaden i avverkningskostnaden under olika är, frågar herr R., varför do- 

 mänstyrelsen i sin utredning över dyrhetstillväxten icke gjort densamma full- 

 ständig eller jjåpekat, att och i vad mån den varit ofullständig. Såsom svar 

 på denna fråga torde kunna meddelas, dels att någon utredning rörande av- 

 verkningskostnadens stegring icke finnes, dels ock att ett omnämnande härav 

 icke kommit att ske under den brådska, varunder styrelsens yttrande över 

 statsrevisorernas anmärkningar måste utarbetas, varjämte härtill ock förnämligast 

 torde hava bidragit, att uti ifrågavarande beräkning skillnaden i avverknings- 

 kostnaderna under skilda år spelar en jämförelsevis mycket underordnad roll. 



Med kursivering av tidsmomenten söker herr R. låta allmänheten tro, att 

 det varit högst orimhgt begärt av domänstyrelsen att fordra, det skogstaxato- 

 rerna inom 14 dagar skulle avgiva yttrande rörande viss ifrågasatt bestäm- 

 melse i det under arbete varande indelningscirkuläret. Till den ståndi)unkt, 

 som innefattades uti bestämmelsen i fråga, hade domänstyrelsen nu kommit 

 efter 9 års funderingar. — Herr R. själv hade givetvis långt förut insett be- 

 hovet av samma bestämmelse. — Mig synes det likväl icke bort hava varit 

 någon svårighet för taxatorerna att inom 1 4 dagar avgiva yttrande rörande 

 omhandlade fråga, varom under långa tider diskuterats, och säkerligen hava 

 de ej heller själva uppfattat saken så. 



Herr R. understryker nu i genmälet, vad han förr sagt rörande det av do- 

 mänstyrelsen i en not till utlåtandet över statsrevisorernas anmärkningar om- 

 förmälda utbudet av vissa större partier kolved inom Norrbottens län, näm- 

 ligen att styrelsen hade bort inse det hopplösa att alls bjuda ut berörda par- 

 tier virke. Han erinrar därvid, att tiderna förändras, och att de kolpris, som 

 gällde 1 9 13, ej gälla 191 5, varunder stark hausse å träkolsmarknaden är rå- 

 dande, vilket förhållande ej bort vara mig obekant. Mycket sant. Men 

 först och främst har domänstyrelsen icke, såsom herr R. säger, uppgivit att 

 berörda utbud skedde våren 19 13, utan ägde det rum våren 19 14, vidare 

 stego arbetskostnaderna rätt avsevärt från våren 19 14 till våren i9i5,iföljd 

 varav den ökning i kolprisen, som äge rum under samma tid, i huvudsak 

 motvägdes av den ökade produktionskostnaden. I övrigt är det utdrag ur 

 virkesköparens år 191 5 gjorda kalkyler, som herr R. anfört, av ringa bevis- 

 kraft i nu ifrågavarande avseende. Domänstyrelsen hade legat i underhand- 

 ling redan är 1913 med ett visst konsortium om försäljning från kronans 

 skogar i Norrbottens län av ett större parti kolved, varvid meningen vore, att 

 berörda spekulant skulle anlägga kolugnar. Detta projekt gick emellertid på 

 grund av särskilda omständigheter om intet. Virket bjöds emellertid ut, på det 

 att tillfälle till köp skulle kunna givas. Hade sådant utbjudande underlåtits, 

 anser jag fog förefunnits för klander. Så går det dock emellanåt. Användes 

 av två givna alternativ det ena — klander; användes det andra alternati-vet 

 — likaledes klander. 



Mitt uttalande, att domänstyrelsen på grund av de under senare åren ar- 

 betande skogskommittéerna ansett sig hava varit i stort sett berövad all ini- 

 tiativrätt till åstadkommande av mera betydelsefulla, behövliga ändringar i 

 organisation m. m., finner herr R. vara uttryck för en »högst egendomlig 

 uppfattning». Herr R. anser tvärtom, att styrelsen borde till Kungl. Maj:t 

 hava ingivit förslag om samtliga de åtgärder och förändringar, som styrelsen 



