740 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



De extra jägmästarna^, förbjiiiä har den lo febr. igi^ i ovanstående ärende gjort följande 

 framställning till Kungl Afaj:t. 



»I nådig kungörelse den 28 aug. 1914 (Svensk Författningssamling n:r 167) har Eders 

 Kungl. Maj:t funnit för gott att förordna, att ifråga om civil, ordinarie eller extra befattnings- 

 havare, som av tjänstgöring till rikets försvar är hindrad att sköta sin befattning, samt åt 

 sådan befattningshavares vikarie skall, där ej för vissa befattningshavare särskilt föreskrift i 

 ämnet meddelas, för tiden från och med den i aug. 19 14 tills vidare gälla följande: 



att innehavare av civil ordinarie befattning eller den, som förordnats att uppehålla sådan 

 befattning mot åtnjutande av de med densamma förenade avlöningsförmåner, icke må för- 

 pliktas att under ledigheten av sin avlöning avstå större del, än som skolat frångå honom, 

 därest han av sjukdom varit förhindrad att förrätta befattningen; dock att, där befattnings- 

 havare enligt gällande bestämmelser äger under sjukdom uppbära full avlöning, han skall 

 hava skyldighet att under ledighet, varom här är fråga, avstå tjänstgöringspenningarna jämte 

 i förekommande fall, därmed jämförliga avlöningsförmåner; 



att vad nu sagts skall äga motsvarande tillämpning beträffande annan civil befattnings- 

 havare, därvid iakttages att, såvida ej annorlunda blivit särskilt stadgat, en tredjedel av sådan 

 befattningshavare tillkommande arvode skall anses motsvara tjänstgöringspenningar; samt 



att vikarie för befattningshavare, som av ifrågavarande anledning är hindrad att sköta sin 

 befattning, må åtnjuta ersättning enligt samma grunder, som gälla beträffande vikarie för 

 befattningshavare, vilken är av sjukdom hindrad att tjänstgöra. 



Beträffande de extra tjänstemännen inom skogsstaten har denna förordning tolkats på ett 

 mycket olika sätt. Somliga länsstyrelser ha, såsom rätt och billigt synes vara, ansett Eders 

 Kungl. Maj:ts nådiga förordnings 2;a moment tillämpligt på samtliga sådana till tjänstgöring 

 för rikets försvar inkallade extra jägmästare, vilka på grund av särskilda av Kungl. Domän- 

 styrelsen utfärdade förordnanden vid inkallelsen innehaft avlönade befattningar såsom revir- 

 assistenter, skyddsskogsassistenter, skogsindelningsassistenter o. s. v., och detta oavsett om 

 förordnandena i övrigt varit utfärdade för längre eller kortare tid. I överensstämmelse här- 

 med ha samma länsstyrelser åt alla dylika extra befattningshavare utbetalt de föreskrivna tvä 

 tredjedelarna av respektive befattningsarvoden under den tid, varunder befattningshavarna 

 ifråga samtidigt varit förordnade och inkallade till tjänstgöring för rikets försvar. 



Andra länsstyrelser åter hava tvekat, huruvida Eder Kungl. Maj:ts nämnda förordning 

 vore tillämplig på andra än de för helt år förordnade extra skogstjänstemännen och ha, 

 sedan jämväl Kungl. Domänstyrelsen på därom gjord förfrågan förklarat sig dela denna tvekan, 

 vägrat att till extra befattningshavare inom skogsstaten, vilka vid inkallelsen till tjänstgöring 

 för rikets försvar innehaft förordnanden, utfärdade för kortare tid än hela året, utbetala 

 någon som helst del av de med respektive befattningar följande arvoden under mobiliserings- 

 tiden. I överensstämmelse med sistnämnda principer har tydligtvis också Kungl. Domän- 

 styrelsen själv handlat i sådana fall, då styrelsen haft att utbetala arvoden till underlydande, 

 tidvis mobiliserade extra tjänstemän. 



Senare, nämligen i underdånig skrivelse den 20 sistlidne jan. (K. N:o 141) har Kungl. 

 Domänstyrelsen dock — med åberopande av vissa av Eders Kungl. Maj;t i nådigt brev den 

 23 okt. 1914 medgivna arvodesersättningar åt till krigstjänstgöring inkallad extra personal i 

 järnvägsstyrelsen — hemställt, att Eders Kungl. Maj:t täcktes i nåder förklara, att åt extra 

 befattningshavare hos domänstyrelsen eller i skogsstaten, som på grund av tjänstgöring till 

 rikets försvar är hindrad sköta sin befattning, och som till sådan befattning innehar behörigt 

 förordnande under minst 2 månader av året, må under sådan tjänstgöring utbetalas två tredje- 

 delar av det honom enligt förordnandet eljest tillkommande arvodet, och att denna rätt må 

 gälla tillsvidare, räknat från och med den I aug. 1914. 



Till ytterligare belysning av detta ärende får undertecknad i djupaste underdånighet anföra 

 följande. 



Det är uppenbart, att den olika tolkningen angående de på särskilt förordnande, men 

 under kortare tid än helt år anställda extra skogstjänstemännens rätt att jämlikt moment 2 

 i Eders Kungl. Maj:ts nyssnämnda förordning åtnjuta viss del av det med respektive befatt- 

 ningar följande arvodet jämväl under den tid, dä de äro inkallade till krigstjänstgöring, helt 

 sammanhänger med frågan, huruvida dessa extra tjänstemän äro att anse såsom befattniiigs- 

 havare eller icke. 



Jag får då erinra om, att samtliga de kategorier extra skogstjänstemän, varom här är 

 fråga: amanuenser i Kungl. Domänstyrelsen, revirassistenter, skyddsskogsassistenter, skogsin- 

 delningsassistenter och s. k. repetitörer vid Kungl. Skogsinstitutets — respektive skogshög- 

 skolans — praktiska övningar, alldeles oavsett den tid, för vilken de förordnats, innehava 

 sina respektive befattningar på grund av personliga, av Kungl. Domänstyrelsen eller styrelsen 



