lir. NATURVETENSKAPLIGA AVDELNINGEN. 789 



förete gent emot den mera normala skogsmarken. Vidare äro de av- 

 sedda att utröna ljunghedens omvandling genom de inplanterade barr- 

 och lövskogsbeständen. 



7. Jordmånsstudier. 



A den naturvetenskapliga avdelningen har sedan länge tillbaka utförts 

 en serie undersökningar över skogsmarkens beskaffenhet, särskilt med 

 hänsyn till dess produktionsförmåga, föryngringsmöjligheter etc. Ett 

 stort antal jordprofiler, belysande vittringsförloppet, ha undersökts, stun- 

 dom även avbildats genom fotografering i färger. Talrika jordprov ha 

 tagits för analys. En stor del av dessa har på grund av bristande ut- 

 rymme och bristande arbetskrafter ännu icke kunnat undersökas. Då 

 nu anstalten i ar inflyttar i ny, särskilt för dess arbeten inrättad institu- 

 tion, och då en assistent i jordmånslära blir anställd, komma dessa stu- 

 dier i en väsentligt förbättrad ställning. 



Jag är av den uppfattningen, att jordmånsstudierna allt fortfarande 

 böra bedrivas i den en gång inslagna riktningen, i vilken de fysiologiska 

 eller växtekologiska synpunkterna äro de ledande. En sådan riktning 

 av studierna synes mig vara företrädesvis ägnad att lösa sådana frågor, 

 som sammanhänga med principerna för skogens rätta vård och sköt- 

 sel. En stor del av de förut refererade undersökningarna, t. ex. 

 de angående skogarnas försumpning, tallhedarnas föryngringssvårighe- 

 ter, ljunghedarna, beröra i högre eller mindre grad jordmånsfrågor. 

 Det kan därför synas vara inkonsekvent att i denna berättelse ägna ett 

 särskilt kapitel åt jordmånsstudierna. Orsaken härtill är av mera rent 

 praktisk art. Det har under de gångna åren ofta visat sig som en 

 stor brist, att man ej äger tillräcklig kännedom om vad man skulle 

 kunna kalla den mera normala skogsmarken. Svårföryngrade tallhedar, 

 försumpade skogsmarker och ljunghedar äro ju samtliga i viss mån ab- 

 norma. För att ge en rätt upj^skattning ät dessa markers cgendom- 

 ligheter fordras otvivelaktigt en jämförelse med den mera normala eller 

 godartade skogsmarken. En hel del sådana undersökningar har utförts 

 men ännu icke i tillräcklig omfattning. Dessa studier anser jag därför 

 böra utvidgas, de komma till en icke ringa del att bestå i ett närmare 

 utarbetande av redan gjorda iakttagelser, såsom om vittringen i mull- 

 artade skogsjordar, urskiljandet av olika råhumusformer, vittringsför- 

 loppet under olika råhumusformer etc. Ett sådant arbete är så mycket 

 mera nödvändigt, som den naturvetenskapliga avdelningen fr. o. m. 

 hösten 1915 kommer att bestrida undervisningen i geologi och jord- 

 månslära vid skogshögskolan. Det är naturligen av stor vikt, att den 

 undervisning, som där meddelas, så långt som möjligt baserar sig på 



