830 



IVAR TRAGARDH. 



sie sich wieder abwärts einen Gäng im Baste des Stängels, keineswegs 

 aber in der Markröhre, die man nie ausgefressen findet. » 



Så sker emellertid i Sverige i regel, när det är fråga om knoppar 

 på de nedre grenarna av äldre träd, och en analys av ett antal skott 

 visar omedelbart, att ett visst förhållande äger rum mellan knopparnas 

 storlek och längden av den angripna delen av skottaxeln. Äro knop- 

 parna stora, så är den angripna delen av skottaxeln kort och tvärt- 



"VW^'^ 



Foto av förf. 

 Fig. 12. Grankvist med toppskottet dödat av granknoppsmalen 

 (Argyresthia ilhimitiatella Zei.l), -/j. 



om. Om knopparna äro särskilt stora, kan det rent av inträffa, att 

 skottaxeln är nästan orörd; i allmänhet varierar längden av den an- 

 gripna skottaxeln mellan 8 och 20 mm.; det längsta, som iakttagits, 

 är 26 mm. 



Man torde härav kunna draga den slutsatsen, att larven först angri- 

 per och urholkar knopparna, samt att skottaxeln endast angripes i den 

 mån, som knopparna varit otillräckliga. 



I detta avseende förhäller sig arten således olika i Stockholmstrakten 

 mot i Tyskland, men denna olikhet beror säkerligen endast därpå, att 

 arten i Tyskland blott iakttagits på unga granar, hos vilka knopparna 

 äro jämförelsevis större än på de nedre grenarna av de gamla träd, på 

 vilka jag iakttagit dem. I det förra fallet har således larven erhållit 

 tillräckligt med föda utan att angripa skottaxeln, i det senare fallet 

 blev detta nödvändigt. 



