868 IVAR TRÄGÅRDH. 



del. Bakkroppsspetsen (fig. 49 b) har på undersidan ett par rundade upphöj- 

 ningar, vilka äro tätt besatta med framåtriktade taggar, vilka tydligen 

 tjäna att fasthålla puppan i det av hopspunna barr bildade röret. Anal- 

 öppningen är terminal och omgiven av en trekantig, upphöjd krage. 



Jämförelse mellan gran= och tallbarrminerarna. 



I det föregående ha flera barrminerare blivit behandlade, varav två 

 gå på gran, de övriga på tall. Ehuru antalet barrminerare i varje fall 

 för granens vidkommande ingalunda är uttömt härmed, torde likväl 

 redan nu en jämförelse mellan de olika arternas biologi och morfologi 

 löna sig. 



Låtom oss då till att börja med göra en jämförelse mellan granbarr- 

 minerarna å den ena sidan och tallbarrminerarna ä den andra. 



Det faller genast i ögonen, att skillnaden i storlek mellan granens 

 och tallens barr haft ett avgörande inflytande på arternas biologi och 

 morfologi. Medan ett granbarr är för litet för att kunna lämna till- 

 räckligt med föda åt en larv under dess hela utveckling, så räcker tall- 

 barret till i detta avseende, och ej mindre än tre arter hämta all näring 

 de behöva ur ett enda barr. 



Följden härav är, att granbarrminerarna måste begiva sig från ett 

 barr till ett annat, under det att tallbarrmineraren först lämnar sitt barr, 

 när den skall skrida till förpuppning. Man kan i tallbarrminerarens liv 

 urskilja tvänne perioder, en som omfattar alla stadier utom det sista 

 och tillbringas i ett barr, och en period omfattande det sista stadiet, 

 som tillbringas utanför barret. Granbarrmineraren däremot måste öm- 

 sevis tränga in i ett barr och lämna det för att tränga in i ett annat, 

 något som i allmänhet måste upprepas 10 — 12 gånger. 



Denna skillnad tager sig också uttryck i larvernas morfologi. Medan 

 hos de tre tallbarrminerarna en mycket utpräglad morfologisk skillnad 

 råder mellan det sista och de föregående stadierna, så är hos granbarr- 

 minerarna ingen dylik skillnad mellan de olika stadierna att finna. Hos 

 tallbarrminerarna karaktäriseras de minerade stadierna av vissa typiska 

 minerarkaraktärer, såsom hudens fina beklädnad av kutikulartappar, pro- 

 toracalsköldens och analsköldens starkare kitinisering jämte reduktionen 

 av analfötterna och förkortningen av toracal fötterna; det sista stadiet 

 saknar dessa karaktärer och är f. ö. även i fråga om mundelar, teckning 

 o. d. avvikande. 



Olikheten i sättet att minera har också tryckt sin prägel på larverna. 

 Granbarrminerarna gå i regel ut ur barret genom samma hål, varigenom 

 de trängt in, och röra sig följaktligen i minan i två olika riktningar i 



