gio 



()l'IO HELLSJROM. 



annan gata i brägärden. Som en följd av det sist påpekade förhållan- 

 det har man också velat anföra, att virket i brädgårdar med högbane- 

 system har större benägenhet att blåna än i brädgårdar med lågbane- 

 system. 



x\nläggningen är förhållandevis dyrbar. En fullständig högbanebräd- 

 gård med elektrisk transportmateriel och avsedd för en årlig tillverk- 

 ning av c:a 10,000 standards torde näppeligen kunna åstadkommas 

 under 200,000 kronor, och äro terrängförhållandena ogynnsamma blir 

 den åtskilligt dyrbarare. Ävenså blir underhållet av de stora träbygg- 

 naderna dyrt, då banorna givetvis måste hållas väl justerade, och virket 

 i dessa är utsatt för att taga röta, om det ej underhålles väl. A andra 

 sidan finnes ju mycket att räkna med till amortering, om i rena arbets- 

 löner kan inbesparas hälften av de vanligen förekommande. 



Det andra staplingssättet är med kranar från lågbanor. 



i'!! 



JSräi 



mc<l lagbanor och kranstaplingssy>U'in. 



Figur 37 visar en elektrisk kran driven från luftledning och som tjänst- 

 gör dels som lokomotiv dels för staplingen. Den framföres på lågba- 

 norna, vilka äro utlagda efter lika system som de här ovan beskrivna 

 högbanorna (fig. 38). Efter brädgårdens översida ligger en huvudbana, 

 från vilken sidobanorna i vinkel utgå. I en stor brädgård sker ut- 



