926 



Tabell 4. 



EDVARD VVIBECK. 



Grankottens beskaffenhet. 



Die Beschaffenheit der Fichtenzapfcn. 



Smålands distrikt: Ankarsrums (Tjusts revir), N. Qvill (Aspelands re- 

 vir), Visingsö, Hessleby, Grenna och Vt-tlanda (Eksjö revir), Vernamo, 

 Vrigstads och ecklesiastika skogarnas (Jönköpings revir), Bottnaryds, 

 Rembs, Mårås' och Burseryds (Väsibo revir), Älmhults (Sunnerbo revir), 

 Helgo, Vitlhults och Kårestads (Värends revir) samt Stengårdsholma 

 (Kosta revir); 



Södra distriktet: Byrums (Ölands revir) och Höka (Halmstads revir). 



Grankottens beskaffenhet framgår närmare av tabell 4. Kotten är 

 genomgående dålig, inom 22% av bevakningstrakterna anses den vara 

 mer eller mindre outvecklad och i 41 % skadad. Just inom de trakter, 

 där kött förefinnes i rikligaste mängd, är den också mest skadad, så- 

 lunda inom ej mindre än 65,5, 61, 42 och 50 % av bevaknings' rakterna 

 i respektive Bergslags, Östra, Västra och Smålands distrikt. Som orsak 

 till att kotten här och där ej utvecklats, vilket i all synnerhet är fallet 

 inom Mellersta Norrlands och Gävle-Dala distrikt, nämnas frost och torka. 

 De egentliga skadegörelserna åter orsakas nästan genomgående av in- 

 sekter, blott i ett par fall (Ängsnäs bevakningstrakt i Grönsinka skolr*^- 

 vir och Karlstads bevakningstrakt i Karlstads revir) talas också oni 

 svamp. Ekorrar och korsnäbbar ha somligstädes i södra Sverige upp- 



