936 LITTERATUR. 



bok Utkom, peka emellertid på, att så verkligen är förhållandet, men dock 

 endast hos äldre bestånd. 



Medan den förberedande delen omfattar inalles 66 sidor, upptager bokens 

 allmänna del ej mindre än 328 sidor. Här behandlas dels »ren skogs- 

 skötsel», dels hagmarksskötsel och dels slutligen skyddskogsskötseln. I den 

 rena skogsskötseln skiljer förf. på högskogsskötsel, skottskogsskötsel (ny god 

 terminologi) och medelskogsskötsel. 



At uppdragande av skogsbestånd genom kultur ägnas 45 sidor. Detta är 

 ett av handbokans mest fullständiga kapitel. Här liksom i boken för övrigt 

 finna vi termen skogskultur» använd i stället för skogsodling.» Det först- 

 nämnda uttrycket användes ju också mycket inom fackmannakretsar; lekman- 

 nen står däremot spörjande inför den terminologin och vill snarare med ut- 

 trycket >^ skogskultur» förbinda all skogsvård över huvud taget, ^■ilket ju språk- 

 ligt sett förefaller rimligare. — Förf. skildrar i detta kapitel förutsättningarna 

 för erhållande av ett gott frö. Härvid behandlas trädens frösättning och 

 därpå inverkande faktorer samt ärflighetens betydelse för fröets användbarhet. 

 När förf. å sid. 74 skildrar de av recensenten utförda proveniensförsöken vid 

 Ollestad i Västergötland, gör han sig skyldig till ett litet förbiseende, då han 

 säger, att de norrländska plantorna äro mera gulaktiga. Jag har emellertid 

 tydligt framhållit, att det är om vintern, som denna skillnad framträder mel- 

 lan norrländska och sydsvenska tallplantor; ett förhällande som även iakttagits 

 i Schweiz och är av det intresse, att det väl bort omtalas. — Förf. nämner, 

 att man genom ganska stränga lagbestämmelser sökt hindra import från ut- 

 landet av tall- och granfrö. Här hade varit plats att omtala, vilka dessa be- 

 stämmelser äro, sä att t. ex. färgningen av utländskt skogsfrö mera ingått i 

 allmänna medvetandet än hittills. 



Särskilda kapitel ägnas åt fröets insamling och klängning. Tyvärr saknar 

 man här bilder från såväl sollavar som från fröklängningsanstalter. Som 

 exempel på särskild god fröklängningsanstalt omnämnes den av jägmästare 

 Bergvall vid Frövi konstruerade anstalten. Utan att alls vilja förringa den- 

 samma, kan dock ej recensenten undgå att förvåna sig över, att de nybyggda 

 klängstugorna efter det utmärkta systemet Dvbeck-Tengelin ej blivit om- 

 nämnda. Sådana fullt moderna finnas ju i Västerås, Mora och nu sist i 

 Sollefteå. — De olika trädslagens frövikt angives per 100 frö i stället för 

 det brukliga looo-frövikten, vilken borde vara lättare att minnas. Förf. sä- 

 ger vidare, att vid fröanalyser utväljas 100 — 200 frön, men förordningen om 

 fröanalys föreskriver, att av varje prov skall tagas 600 frön. Den Jakob- 

 sex.ska groningsapparaten är missvisande skildrad, då förf. säger, att det hela 

 täckes av en glasklocka ; det är ju varje fröprov som täckes av en liten klocka, 

 och i samma apparat finnas således många klockor. Det hade också varit 

 önskvärt om Haacks enkla och billiga groningsapparat hade omtalats i stäl- 

 let för de nu ur bruk komna, som bära Xobbes och Staixers namn. Vid 

 fröanalysering bör, som förf. framhåller, ej medräknas icke normala groddar. 

 Givetvis hade några bilder efter Haack av icke normala groddar haft större 

 praktisk nytta än de i övrigt intressanta bilderna från groningsresultat i olika 

 färgade ljusstrålar. Förf. rekommenderar fröets stöpning i vatten under ett 

 dygn, men tallfröet får, som bekant, endast stöpas under ett halvt dygn för 

 att gro bäst. 



Vidare ägnas särskilda kapitel åt fröets grobädd och betäckning, åt sånings- 



