93^> LITTERATUR. 



stalt zu Tharandt. Band. i. H. 2) uppvisar emellertid ett slående exempel pä, 

 huru i en försöksserie av tall med rensningsgallring (grad A), svag låggall- 

 ring (grad B) och stark låggallring (grad C) produktionen intill 7 o-årsåldern 

 visat sig vara resp. 430, 408 och 490 kbm Derbholz eller 538, 571 och 660 

 kbm. totalmassa. Från ekonomisk synpunkt äro ju däremot numera alla ense 

 om de starka gallringarnas företräden, och förf. visar sig vara stark vän av 

 dessa. Vid en kritisk jämförelse mellan olika gallringsprinciper ställer sig 

 förf. avvisande mot Borggreves blädningsgallring, men rekommenderar kron- 

 gallringsmetoden före läggallringen, och han är så kraftig anhängare av de 

 starka gallringarna att han för granskog t. o. m. ställer sig tämligen sympatisk till 

 den s. k. WoRLiKERgallringen, enligt vilken bestånden i ungdomen skola gallras ti- 

 digt och starkt, för att träden skola kunna tillgodogöra sig den starka till- 

 växten i ungdomsåren. — Beträffande terminologien använder förf. endast 

 ordet gallring, och det är sålunda glädjande att finna det olämpliga uttrycket 

 hjälpgallring utgallrat ur den svenska skogsterminologien. Förmodligen är det 

 endast av förbiseende, som ordet »hjälpgallring» namnes på åtskilliga ställen 

 i kapitlet om ljushuggning. F.fter att ha ägnat nödig uppmärksamhet åt upp- 

 kvistningen, beskriver författaren rensningshuggningen och beredningshuggnin- 

 gen. I sistnämnda kapitel gör förf. ett särskilt uttalande av skogspolitiskt in- 

 tresse om avverkningen av de s. k. ovä.xtliga norrlandsskogarna. Förf. re- 

 kommenderar deras hastiga realiserande under den förutsättning, att effektiva 

 åtgärder verkligen vidtagas för att skaffa ny skog i den förutvarandes ställe. 



Nästa huvudkapitel behandlar på omkring 50 sidor Avverkning och skogs- 

 föryngring, varunder de särskilda skogsbrukssätten få sin karakteristik. Man 

 finner härav, att förf. är en klar anhängare av trakthyggesbruket, även om 

 han objektivt nog framhåller fördelarna med vissa former av blädningsbruket. 

 Däremot torde förf. ej kunna komma ifrån den anmärkningen, att den av 

 Wallmc^ lancerade blädningsformen blivit väl så styvmoderligt behandlad. 1 

 övrigt gives en god inblick (metodiskt sett) i såväl luckhuggningen som den 

 Wagnerska kantblädningen genom tvenne belysande skematiska framställnin- 

 gar. Den Wagnerska kantblädningen, som redan gjort ett verkligt segertåg 

 genom hela Europa, är också alltför knapphändigt behandlad. Att författaren 

 uppfört den s. k. timmerblädningen som ett särskilt skogsbrukssätt är verk- 

 ligen att ge alltför stor ära ät denna olämpliga avverkningsmetod, som blott 

 behöft helt kort omnämnas under plockblädningen. 



I skilda kapitel behandlas skottskogsskötseln, som uppdelats i lägskogsskötsel 

 och toppnings- och hamlingsskötsel, samt medelskogsskötseln, vilka avdelningar 

 här helt förbigås, då de ha föga praktisk-ekonomisk betydelse. Förf. behandlar 

 sä hagmarksskötseln och skyddsskogsskötseln. Fjällskogarna, som omfatta så 

 högst betydande areal av vårt land, äro härvid bra ofullständigt och knapp- 

 händigt behandlade. Vida större utrymme har lämnats åt de numera eko- 

 nomiskt så betydelselösa flygsands fälten med sin ringa areal. Däremot är det 

 av intresse att ett särskilt kapitel ägnats skötseln av kustskogsmarkerna, vartill 

 förf. räknar ljunghedar, hällmarker och skärgårdarnas klippformationer. 



Förf. omnämner ej, att ljunghedar finnas i Malmöhus län, där de dock in- 

 taga en rätt stor areal. — Vid redogörelse för huru ljunghedarna skola skogs- 

 odlas föreslär förf. efter danskt mönster läplanteringar av bergtall. Jag kan 

 ej dela förf:s mening härom. Vindstyrkan är vid vår västkust ej alls sä kraf- 

 tig som i Jylland, och den brutna terrängen hos oss gör läbältenas nvtta 



