33 



i »C.alalogus planlaium, (juibiis horlum academicum Upsalienseni 

 primum instiiixit anno 1057» (1608, sid. 22). Linnk omtalar den 

 i »Flora Svecica» (1745, sid. 195) från Uppsala, Stockholm och 

 Bohuslän. Värt alt särskilt anföras är också (1. WAHLENHiauis 

 uttalande i »Flora Svecica» (Fd. 2, 1831, sid. 424) om dess före- 

 komst: in ruderatis ghireosis ad urbes priccipue littorales Sveciic 

 meridionalioris uscjue ad Stockholm, ut et prope Mälaren ad Streng- 

 näs, Upsala etc. frequenter, ad Vettern in Askersund, ad Asund in 

 Ulricjchamn». Om artens utbredning i våra dagar också är vida 

 större än den då kända, så äga dock de av WAHLKNBiiur, uttryckta 

 principerna för densamma alltjämt sin giltighet icke blott för Sverige, 

 utan för hela Norden. Detta är så mycket intressantare, som flere 

 utgivare av våra landskapsfloror från långt senare tid icke insett 

 detta. Som exempel vill jag blott anföra, vad K. F. Tmedenhs 

 skriver om arten i sin flora över Uppland och Södermanland fl871, 

 sid. 288): »på gator, vid vägar och boningshus, allmän». Dock 

 vore det oriktigt att påstå, att en dylik uppfattning varit regel. Åt- 

 minstone i de lokallloror, som äro kända såsom pålitliga, uppräknas 

 i allmänhet alla bekanta fyndorter, 



Lepidiiim riiderale växer helst på hård, öppen mark och är ut- 

 präglat nitrofil. På städernas gator, hamnarnas avstjälpningsplat- 

 ser, intill liskbodar o. d. trives den allra bäst. Samfärdseln, i 

 synnerhet sjöledes, är dess främsta spridningsagens. Med gräsfrö 

 kommer den ytterst sällan in. Jag känner endast tre säkra svenska 

 uppgifter härom^ [Hälsingland. Ytter-Hogdal: Storån (1912 (i. 

 Lidman); Jämtland. Norderö (1888 enl. P. Olsson i K. Vet.-Akad:s 

 Öfvers. 53, 1896, sid. 122); Lule Lappmark. Jockmock: Björk- 

 holmen (1901 enl. N. Sylvkn i Bot. Notis. 1902, sid. 270)]. Här har 

 den naturligtvis varit rent tillfällig. På en och annan barlastplats 

 har den nog också snart försvunnit^ men eljest hålier den sig i 

 regel länge kvar på den punkt, där den kommit in, om densamma 

 erbjuder gynnsamma betingelser. Men däremot sprider den sig i 

 allmänhet obetydligt. Sålunda uppträder den ofia blott på enstaka 

 ställen även i större städer, som utan tvivel erbjuda gynnsamma 

 tillfällen för dess trivsel. T. ex. i Uppsala är den visst icke all- 



' Oriktig är en liknande uppgift om dess förekomst vid Björkliden i Torne 

 Lappmark (jfr Sv. Hot. Tidskr. S. 1914, sid. 78), enär insamhide exemplar visat 

 sig tillhöra Lepidiiim densifiorum. 



Detta har t. ex. varit fallet i Åmål, där den en enda gång (pa 1880-talet iakttagits 

 av herr P. A. Larsson (Movik). 



3. — .?iT7/x/.- Hotnvish Ti(hlrift 1921. 



