114 



tryck för vanlig empirisk nalurundersökning, ett begrepp, för vilket 

 han såväl i teori som praktik synes hysa en djupt rotad motvilja. 

 Sålunda talar han om att man genom induktion icke kan uppnå 

 annat resultat än att »doubler la nalure>, och att man aldrig kan 

 komma till »relations causales», samt synes tro, att hypoteser lik- 

 som f. ö. all tankeverksamhet överhuvudtaget äro något med en 

 induktiv metod alldeles oförenligt. I själva verket betyder emeller- 

 tid induktion något helt annat, än vad Romkll tycks föreställa sig. 

 Med induktion eller induktiv metod menar man nämligen den 

 logiska forskningsmetod, som vinner sin grundläggande kunskap 

 genom s. k. induktionsslut, m. a. o. genom alt från en empirisk 

 undersökning av enskilda fall sluta sig till vissa allmänna lagar. 

 På detta sätt är som bekant hela den moderna naturvetenskapen 

 uppbyggd. I den induktiva metoden ingår emellertid även en fort- 

 satt tankeverksamhet på grundvalen av dessa primära induktions- 

 slut, !genom vilken man så smånigom kombinerar ihop sina 

 erfarenheter till allt allmännare lagar (även kausallagar). Att man 

 vid denna tankeverksamhet även betjänar sig av s. k. deduktions- 

 slut, är ju tämligen självklart och har väl aldrig av någon förnekats. 

 Enligt J. S. MiLL är som bekant deduktionen endast en form av 

 induktion, naturligtvis förutsatt att den utgår från en säker, d. v. s. 

 genom induktion vunnen utgångspunkt (jfr Phalkn 1913, sid. 53). 



Vid tillämpningen av den induktiva metoden nödgas man mycket 

 ofta uppställa hypoteser. Därigenom blir man nämligen i stånd 

 att mera målvedvetet inrikta sina fortsatta undersökningar på ut- 

 fyllandet av de luckor i ens vetande, vilka föranledde hypotesens 

 uppställande. Genom ett sålunda fortsatt empiriskt forsknings- 

 arbete kommer man så småningom, alltjämt genom induktion, fram 

 till en verklig förklaring av de resultat, för vilkas förklaring man 

 förut måste tillgripa hypotesen. Därmed har denna blivit över- 

 flödig; överensstämmer förklaringen med hypotesen, har den spnare 

 blivit verifierad; överensstämmer den icke, var hypotesen falsk. 

 Förutsättningen för en dylik verifikation är emellertid den, att 

 man obevekligt håller hypotesen borta från själva det empiriska 

 verifikationsarbetet; bygger man detta på premisser, hämtade ur 

 hypotesen själv, kan denna aldrig verifieras. 



Att den deduktiva metoden som sådan icke har någon an- 

 vändning inom den exakta vetenskapen torde knappast behöva 

 närmare förklaras. Man kan icke utgå från en a priori given lag 

 och från denna deducera sig fram till kännedom om de enskilda 



