129 



culis longissimis simplicihus slriclis; laciniis calycinis latioribus, 

 petalis et vestitu hispido». 



De olikheter, som förefinnas mellan G. hispidiim och aleppicum 

 äro alltså jämförelsevis obetydliga. De utgöras i allmänhet av re- 

 lativa karaktärer och gälla egenskaper, som äro underkastade stark 

 variation hos arter av denna del av Geiim-släkiet De kunna en- 

 ligt mitt förmenande knappast betraktas såsom artskiljande. G. 

 hispidum bör inrangeras i den ovannämnda grupp av former, som 

 samla sig omkring G. aleppicum. Den torde i denna knappast inta 

 ens en så fri ställning som G. molle Vis. et Pau., vilken av Ascher- 

 SON och Gr.i^bner (Synops. d. Mitteleurop. Flora. 6: 1, sid. 879) med 

 stor tvekan anföres såsom »Rasse». 



Vad som lett E. Fries till den uppfattningen, att G. hispidum 

 vore åtminstone till en del identisk med G. strictum hos Ledebour, 

 kan jag ej uppgiva. Under Ledehours beskrivning på G. strictum 

 skulle G. hispidum nog kunna tänkas vara inrymd, ty i densamma 

 namnes intet om bladen och stjälkens hårighet. I intet tillgängligt 

 floristiskt arbete för Ostbalticum eller Ryssland i dess helhet från 

 senare tider namnes emellertid något om G. hispidum Fr., och i 

 svenska museiherbarier befintliga exemplar av G. aleppicum från 

 Osteuropa hava intet med G. hispidum att skatTa. I Uppsala-her- 

 bariet finnas ett par exemplar från Ostpreussen och från Ungern, 

 som av insamlarna kallats »G. hispidum Fr.», men som av Fries 

 bestämts till G. strictum Ait. Det får kanske icke anses uteslutet, 

 alt G. strictum hos Ledebour innefattar G. hispidum, men för ett 

 avgörande fordras en granskning av ett större herbariematerial från 

 dessa trakter, än vad som stått till mitt förfogande. Denna fråga 

 bör därför tills vidare lämnas öppen. 



Geum hispidums utbredning i Sverige. 



Nedan lämnas en förteckning på alla de lokaler, som jag för 

 närvarande känner för G. hispidum. Dessutom bifogas en karta 

 över utbredningen i Östergötland, Småland och Blekinge. Härtill 

 bör följande anmärkas. 



I Halland har G. hispidum antagligen aldrig observerats efter E. 

 Fries. Theorin (i »Växtgeograiisk skildring af Södra Halland», 1865) 

 och Lindeberg (i »Hallands och Bohusläns Fanerogamer och Orm- 

 bunkar», 1878) anmärka, att den förgäves eftersökts i Halland, och 

 enligt benäget meddelande av lektor Fr. Ahlevengren har detta 



9. — Svensk Botanisk Ticisknjt 1921. 



