140 



Efter en kort inledning lämnas i kap. I, »Konstantenbegrifi" und Kon- 

 stanzgesetze», en redogörelse för de undersökningar över arternas kon- 

 stans i olika växtsamhällen, som av författarna påbörjades våren 1918, 

 och som vid tiden för avhandlingens publicering utsträckts till samman- 

 lagt c:a 20,000 rutor inom ett par hundratal olika växtsamhällen, fördelade 

 inom så gott som samtliga i Skandinavien uppträdande formationer. Vid 

 undersökningarna ha använts kvadratiska, hopfallbara träramar av vissa 

 bestämda storlekar, varigenom de undersökta rutorna kunnat få den exakta 

 begränsning, som givetvis är en nödvändig förutsättning för all vegetations- 

 statistik. 1 varje association undersöktes ett stort antal rutor av olika 

 storlekar, varierande mellan 1 cm och 16 nr. Framställningen av arternas 

 konstansförhållanden grundar sig alltid på de största undersökta rutorna 

 av varje association, såvida de förelegat i tillräckligt antal. 



Först granskas de konstansförhållanden, som visa sig, när samtliga rutor 

 av en association lagts inom ett relativt begränsat område, således inom 

 en mera lokal utbildningsform av associationen i fråga. Därvid ha 

 emellertid alltid rutorna lagts så, att de blivit i möjligaste mån repre- 

 sentativa för associationens hela lokala variation, m. a. o. inom så olik- 

 artade varianter som möjligt och delvis tätt intill gränsen till andra 

 associationer. Primärmaterialet medelas blott i sammanfattad form 

 såsom diagram och i några fall tabeller. Kfter genomgång av ett re- 

 presentativt urval av de undersökta associationerna, hämtade ur olika 

 formationer, formuleras följande lag: 



»Ett för varje association utmärkande drag är förekom.sten av ett större 

 eller mindre antal arter, vilka uppträda på samtliga undersökta fläckar 

 av tillräcklig storlek. Vid undersökning av ett tillräckligt stort antal 

 likstora ytor av associationen visa sig dessa arter, associationens konstan- 

 ter, alltid till antalet betydligt överstiga artantalet inom varje annan 

 konstansgrad (för så vitt att associationen ej endast innehåller en konstant, 

 då givetvis även en del lägre grader uppnå samma siffra). Vid otillräckligt 

 material inträder en stegring på de lägsta kon.stansgraderna. I det special- 

 fall, som inträilar, då en association endast har en konstant, bli de 

 övriga höga och vanligen även de medelhöga graderna utan arter.» 



Ett ännu starkare intryck av konstanternas betydelse i en association 

 erhålles, om man beräknar det genomsnittliga artantalet per undersökt 

 ruta och dettas fördelning på de olika konstansgraderna. Efter demon- 

 stration av de på detta sätt erhållna diagrammen sammanfattas resultatet 

 på följande sätt: 



»Inom varje särskild fläck av en association utgör aassociationens kon- 

 stanter en högst väsentlig del av hela artantalet, i varje fall alltid be- 

 tydligt överstigande den del, som arterna inom vilken annan konstansgrad 

 som helst någonsin kunna utgöra (under förutsättning att gradindel- 

 ningen grundas på ett ej alltför litet material).» 



Härvid ha de ingående arternas inbördes mängdförhållanden ej alls 

 medtagits i beräkningen. Då emellertid de kvantitativt dominerande 

 arterna i en association i de flesta fall äro att finna just bland dess 

 konstanter, inses lätt (vilket även exemplifieras med en beräkning), 

 »att även den övervägande delen av varje särskild fläcks vegetations- 



