142 



konstgjorda blandningar av rutmalerial från helt olika associationer. I 

 de fall, där de hopblandade associationerna ha liera konstanter gemen- 

 samma, kunna givetvis de så erhållna diagrammen förete en viss likhet 

 med diagram, hämtade från ett enhetligt material. I andra fall kommer 

 konstantklassen att bli alldeles tom eller åtminstone betydligt svagare 

 representerad än de medelhöga konstansklasserna. I sådana fall kan 

 man givelvis ur diagrammen direkt sluta sig till, att en enhetligt material 

 ej förelegat. 



Med denna negativa kontrollmetod underkastas nu ett antal av före- 

 gående författare beskrivna associationer en närmare prövning, och i 

 många fall påvisas en så dålig överensstämmelse med konstanslagarna, 

 att det med visshet kan sägas, att det ifrågavarande materialet ej kan 

 vara hämtat ur en och samma association. I andra fall är överens- 

 stämmelsen bättre; några bestämda slutsatser om materialels riktighet 

 kunna naturligtvis därav icke dragas. 



I kapitel II göres förhållandet mellan antalet konstanter och den vid 

 undersökningen använda rutstorleken till föremål för en ingående be- 

 handling. Genom exempel från en hel del associationer, illustrerade av 

 diagram, visas, att konstantantalet, från att vid successivt ökad rutstorlek 

 i början hastigt tilltaga, ganska snart fullständigt upphör att ökas, även 

 vid en högst betydlig ökning av rutstorleken. Som sammanfattning for- 

 muleras följande lag: 



»Varje association fordrar för utvecklingen av sina väsentliga bestånds- 

 delar, sina konstanter, en viss bestämd areal, associationens minimiareal. 

 Under denna areal avtager konslantantalet hastigt, över densamma för- 

 blir det även vid en ganska betydlig arealökning oförändrat. (Först vid 

 en mycket stor arealökning övergå förmodligen ytterligare en grupp 

 arter, de accessoriska arterna, till att t>li konstanta. En stor grupp av 

 associationens arter, de tillfälliga arterna, kunna däremot aldrig uppnå 

 (len absoluta konstansen.) För de hittills i detta avseende undersökta 

 associationerna synes minimiarealen variera mellan 1 och 4 m" eller 

 något mera.» 



I kap. III behandlas frågan om konstanslagarnas konsekvenser för 

 associationskomplex och större vegetationsområden. Det har visat sig, 

 att associationerna i naturen mycket ofta uppträda förenade till natur- 

 liga sammanslutningar av vissa bestämda associationer, associationskom- 

 plex, och att större närbelägna områden av likartad natur alltid komma 

 att innehålla en betydlig gemensam grundstomme av konstanta associa- 

 tionskomplex och associationer. Som en naturlig följd härav komma 

 konstanslagarna vanligen rätt vackert till synes vid en jämförelse mellan 

 Horan i likartade större områden. Så t. ex. i Palmgrens material från 

 åländska lövängar och vid en jämförelse mellan öar i Stockholms skär- 

 gård eller socknar i Uppsalatrakten. 



