i4;i 



I kap. IV diskuteras slulligcn Iraj^an om orsakenia till de i avliand- 

 lingcn påvisade lagarna i'ör naturliga växtsandiäliens saniruansättning. 

 Författarnas åskådning i denna fråga sammanfattas i följande ord: 



»Det mer eller mindre utpräglat lagbundna jämviktsförhållande, som 

 råder i varje naturlig association, är en frukt av en långvarig fyloge- 

 netisk utveckling. De ingående arterna ha genomgått en god del av 

 sin fylogenetiska utveckling i de associationer, i vilka de nu leva, eller 

 i numera utdöda associationer, ur vilka de nuvarande successivt utveck- 

 lats. Under denna långsamt skeende urvals- och nydaningsprocess har 

 genom en intensiv kamp för tillvaron den nuvarande lagbundna inre 

 strukturen hos varje association uppkommit och utvecklats.» 



Att författarnas undersökningar utförts fullständigt oberoende av denna 

 h}'potes, och att deras resultat slå eller falla fullständigt oberoende av den- 

 sammas riktighet, borde ju knappast behöva särskilt framhållas. Av- 

 handlingen avslutas emellertid med ett skarpt pointerande av delta faktum. 



Fullständiga redogörelser för de undersökningar, vilkas huvudresullat 

 legat till grund för avhandlingen, utlovas i densamma och komma inom 

 kort att publiceras av dess fyra författare. I dessa redogörelser kommer 

 det föreliggande primärmalerialet, vilket under den senaste sommaren 

 undergått en betydlig tillökning, att medtagas i fullständig och ut- 

 förlig form. 



Växtbiologiska Institutionen, Ujipsala den 23 nov. 1920. 



G. Einar Du Rictz. 



Du RiETZ, G. E., Fries, Th. C. E., Osvald, H. und Tengw.vll, T. A., 

 Gesetze der Konstitution natiirlicher Pflanzengesellschaften. 

 — Vetenskapliga och praktiska undersökningar i Lappland anordnade av 

 Luossavaara — Kiirunavaara A. -B. Flora och Fauna 7. — Medd. fr. Abisko 

 Naturvetenskapliga Station 3. — Uppsala och Stockholm 1920. 



Föreliggande avhandling är en framställning av en del resultat av 

 mer allmän art, vilka framgått ur den upsaliensiska växtsociologiska 

 skolans arbete under de sista åren. Framställningen grundar sig på ett 

 relativt mycket stort primärmaterial, hopbragl, förutom av förf. själva, 

 av ett flertal andra Uppsalabotanisler, och vunnet med användning av 

 en kvadratmetod. Förf. stödja sig alltså på exakta siffror över arternas 

 frekvensförhållanden. 



Vid en granskning av primärmaterialet med ögonmärke på artantalets 

 fördelning på olika frekvensklasser ha förf., som var att vänta, funnit 

 sak samma, som framgått ur tidigare dylikt material, d. v. s. vad 

 Raunki.t:r kallar frekvensfördelningslagen; det största artantalet faller 

 på de lägsta och högsta frekvensklasserna, medan mellanklasserna äro 

 svagare besatta. Förf. lägga emellertid huvudvikten vid det andra 

 maximet, emedan detta alltmer dominerar över det första vid ökning 



