150 



jämnt och utan gränser i varandra Jlytande växtsamhällena, som troget 

 återspegla de minsta förändringar i ståndortens karaktär , är grundfalsk 

 (spärrat i originalet,. Beträflande denna slutsats vill ref. — fortfarande 

 junder förutsättning, att förf. verkligen mena detta bevisat ur det fram- 

 lagda materialet — hänvisa till sin redan citerade uppsats i Sv. Bot. 

 Tidskr. 1920, sid. 1 fT., där det visas, att alldeles likadana kurvor som 

 de empiriskt vunna kunna härledas teoretiskt ur de förutsättningarna, 

 att varje individ reagerar för sig strikt efter ekologiens arbetsh5'potes, 

 och att de ekologiska faktorerna variera och kombinera sig till olika 

 ståndorter efter slumpens lagar. Ref. fäster uppmärksamheten på att 

 förf:s nya sätt att rita kurvorna ingenting ändrar i överensstämmelsen. 

 Om de empiriska och de teoretiskt härledda kurvorna äro identiska, ri- 

 tade på det gamla sättet, så måste de bli det även sedan artantalet i 

 varje klass överallt multiplicerats med p eller något annat. 



Den framlagda statistiken visar alltså ingenting om de olika i asso- 

 ciationerna ingående arternas »valeur générique» (Pavillard). Den 

 vittsvävande fylogenetiska teori om associationernas uppkomst, som är 

 huvudinnehållet i kap. IV, synes därför ref. ej vara mycket skäl att gå 

 in på. Den synes hänga lika mycket i luften som PAL:\rGRKNS beati- 

 possidentes-hypotes m. fl. och ha intresse endast med anledning av sitt 

 ursprung mitt ur den induktionistiska Uppsalaskolans sköte som ett vac- 

 kert exempel på omöjligheten att driva en hypotesfri vetenskap. Man 

 må med aldrig så stor nitälskan värja sig även mot nödvändiga arbets- 

 hypoteser, förr eller senare sticker dock hypotesens hydra fram ett 

 huvud, beväpnat, om det vill sig illa, med både horn och tänder; man 

 må vara glad om det ej blir en hel armé, beväpnad med artilleri! 



Till slut vill emellertid ref. uttala som sin uppfattning, att åtskilliga 

 resultat av värde skola kunna nås på de nu av förf. inslagna, förut av 

 PiAUNKi.KR ra. fl. trampade vägarna. När man börjar röra sig med ex- 

 akta siffror i stället för subjektiva skattningar, är det alltid ett framsteg, 

 som i regel lönar sig självt. Vad speciellt beträffar möjligheten att sta- 

 tistiskt skilja mellan en kontinuerlig och en diskonlinuerlig variation, så 

 står den ju inom vissa gränser utom tvivel och finnes redan hos Raun- 

 KiJFAi (1. c. p. 28—29) antydd som ett medel att kontrollera associations- 

 begränsningen. Men, som Charlier säger, statistiken är ej en automat, 

 i vilken man endast äger att instoppa det statistiska materialet för att 

 sedan, efter några mekaniska manipulationer, kunna avläsa resultatet så- 

 som på en räknemaskin. Det är ej alltid säkert att facit ger det rätta 

 svaret på den uppställda statistiska frågan." Felet med den föreliggande 

 avhandlingen är framförallt, att förf. begagna sig av en låt vara primitiv 

 statistik .som verktyg utan att på någon punkt klart uppställa någon 

 statistisk fråga alls. 



Lars- G un nar Romeli. 



