183 



■senare skola se, förväxlats med densamma. Den är synnerligen 

 variabel i avseende på färgen, llikarnas bredd, rynkighel etc, vil- 

 ket givil anledning till beskrivandet av ett otal former och varie- 

 teter av densamma. En sammanställning av dessa har nyligen 

 gjorts av Johannes Hii>lman (Beiträge zur Systemalik der Flechten. 

 — Annales Mycologici 1920, Nr. 1 — IJ). Han uppräknar icke mindre 

 än 75 beskrivna former och varieleter av denna art; själv reducerar 

 han antalet till 27, vilka han upplager och beskriver. Något egent- 

 ligt behov av särskilda namn för alla dessa skäligen obetydliga 

 modifikationer torde väl knappast föreligga. De llyla samtliga 

 utan gränser över i varandra. 



A', parietina förekommer över sä gott som hela landet allmänt 

 på aspbark samt på övriga träd i för stoftimpregnation utsatt läge 

 (vid landsvägar, gårdar, i städer etc). Under samma förhållanden 

 uppträder den i inlandet på all slags sten och lignum. På kalk- 

 sten blir den överallt utomordentligt allmän, likaså vid havskusterna, 

 där den speciellt på mer eller mindre fågelexkrementpåverkade 

 hällar och block i stormbältet spelar en synnerligen framträdande 

 roll. På samtliga dessa substrat kan den uppträda associations- 

 bildande. Sin nordgräns uppnår den icke i Skandinavien (jfr Th. 

 M. Fries, Lich. Aret., sid. 68: »In rupibus maritimis Nordlandise, 

 Finmarkiae, insularum Spitsbergensium passim.»); däremot blir den 

 i de inre delarna av Norrland i vissa trakter sällsynt och synes 

 redan i nedre delen av regio subalpina fullständigt försvinna. 



2. X. polycarpa (Ehrh.) Oliv. 



Olivier, Étude sur les principaux Parmelia etc. de la tlore francaise 

 (1894), p. 48. — Licheii polycarpus Ehrhardt, Plantae Cryptogamicae (1789\ 

 nr. 137 (Mus. Ups.). — Lobaria polycarpa Hotlman, Deutschlands Flora 

 II (1795), p. 159. — Xanthoria hjchnea ^ polycarpa (Ehrh.) Th. Fries, 

 Lich. Scand. (1871), p. 146. 



Även denna art är synnerligen lätt igenkänd och knappast möj- 

 lig att förväxla med någon annan. Som varietet har den också 

 vanligen hållits väl skild från övriga arter. Den är föga variabel; 

 storleken kan dock växla rätt betydligt. 



Det karakteristiska förekomstsätlet för denna art är på unga 

 kvistar av diverse träd och buskar, där den ofta bildar så gott 

 som rena, men mycket glesa samhällen. Dessutom uppträder den 



