186 



siibstellaris Acharius in Westring, Svenska lafvarnas färghistoria, h. 2 

 (1806), p. 21 fig. C, a et b ('.'). — Lecanora candelaria ö L. siibstellaris: 

 Acharius, Lichenographia Universalis (1X10), p. 417. — Lecanora cande- 

 laria () L. siihstellala Acharius, Sj^nopsis (1814), p. 192 (pr. p., sec. Wainio 

 1. c). — Xanlhoria parietina f. siibstellaris (Ach.) Th. Fries, Licheno-^ 

 graphia Scandinavica (1871), p. 14G. — Xanthoria substellaris (Ach.) 

 Wainio, Étude (1890), p. 71; Lich. Sibir. Merid. (1897), p. 12 (Medd. Soc. 

 F. et F. Fenn., h. 13, p. 233), Lich. Caucas. (1899), p. 294, Häyrén, Medd. 

 Soc. F. et F. Fenn., h. 44 (1918), p. 128. — Xanthoria polycarpa var. 

 siibstellaris (Ach.) Elenkin, Lichenes florae Rossiae niediae. Pars 2 (1907), 

 p. 277. — Parmelia parietina mönstra ulophylla Wallroth, Flor. Crypt. 

 Germ. (1831), p. 517. — Physcia parietina *P. ulophylla (Wallr.) Nyländer 

 in litt., Laniy de la (.hapelle, Catalogue des Lichens du Mont Dore etc. 

 ;1880), p. 45. — Physcia ulophylla (Wallr.) Nyl. in Zwackh— Holz- 

 hausen, Die Lichenen Heidelbergs (1883), p. 21. — Xanthoria ulophylla 

 (Wallr.) Arnold, Lich. Frank. Jura (1885), p. 78; Olivier, Lichens d'Europe 

 (1907), p. 228. — Physcia parietina var. sorediosa Nyländer, Lich Luxemb-. 

 in Bull. Soc. Bot. Fr. 1866, T. XIII, p. 366. — Xanthoria parietina var. 

 cinerascens A. Berg, Lichenologiska Anteckningar, Bot. Not. 1890, p. 162' 

 (sec. specim. orig. in Mus. Ups.). 



Exsiccat: Anzi Lich. Rar. Long. 541, Arnolö Lich. Mon. Exs. 148, 

 228. 265, Claudel et Harmand, Lich. gäll. praecip. exs. 378, Elenkin. 

 Lich. Boss. 80 c, Hepp, Flecht. Eur. 633, 783, 871, 872, Schaerer Lich. 

 Helv. 1399, 1400, 1401, Zahlbruckner Krypt. Exs. Yindob. 1780, Zwackh 

 Lich. Exs. 57. 



Som synes av ovanstående synonymförteckning, har denna art 

 genomgått de mest skiftande öden. Uppmärksammad och som 

 varietet urskild redan av Acharius, har den under ett århundrade 

 mest fått oscillera mellan släktets olika arter under rätt växlande 

 varietetsnamn eller vanligen utan namn alls. Stora former av den- 

 samma ha som synes t. o. m. uppfattats som soredieformer av X. 

 parietina. Vanligen har den sammanblandats med A', candelaria. 

 Även sedan man mera allmänt börjat urskilja den som egen art,, 

 har den ofta ej blivit rätt begränsad. Man har ofta fäst sig mera 

 vid storleken än vid de utmärkande morfologiska karaktärerna 

 och alltjämt fört de små /aZ/a.r-formerna till X. candelaria. Detta 

 torde vara huvudorsaken till att så många författare tvekat att 

 skilja de båda arterna åt och varit benägna att falla X. fallax blott 

 som en varietet av X. candelaria. På kontinenten torde detta rent 

 av ha varit regel, att döma av litteraturen och bestämningarna i 

 exsiccaten. Klarast tycks arten ha fattats av Wainio och de övriga 

 finska lichenologerna, vilka länge haft sin uppmärksamhet riktad 



