Svensk Botanisk Tidskiuft. 1921. Bd. 15, H. 2—4. 



GENMÄLE. 



I första häftet av Svensk Botanisk Tidskrift för innevarande år möter 

 man den unika synen av tvenne referat — därav det ena ett autoreferat — 

 av en och samma avhandling, den av undertecknade utgivna »Gesetze 

 der Konstitution natiirlicher Ptlanzengesellschaften». Läser man igenom 

 de båda referaten, finner man en om möjligt ännu mera unik företeelse, 

 nämligen att de ge en varandra synnerligen motsägande framställning 

 icke av avhandlingens riktighet eller värde (uttalanden härom förekomma 

 av naturliga skäl blott i det ena referatet) utan av dess faktiska innehåll. 

 Man torde redan av detta faktum kunna dra den slutsatsen, alt åtmin- 

 stone den ena av dessa framställningar icke är med originalet överens- 

 stämmande. Autoreferalet, undertecknat av G. Einar Du Rietz, inne- 

 liåller en mycket kortfattad relation av avhandlingens huvudpunkter, 

 till väsentlig del bestående av citat av de i avhandlingen förefintliga 

 sammanfattningarna, direkt avskrivna från det ursprungliga svenska manu- 

 skriptet. Det andra, vilket till tonen mera påminner om ett sakkunnig- 

 utlåtande än om ett referat, är undertecknat av L.-G. Romell. vilken 

 -som bekant redan förut dokumenterat ett visst egenartat intresse för 

 <lcn växtsociologiska forskningen.' 



På flera ställen i sin framställning söker Romell göra gällande, atl 

 de i avhandlingen framlagda resultaten väsentligen blott skulle vara en 

 omskrivning av dem, till vilka Raunki.t^r förut kommit. Jfr t. ex. sid. 

 143: >Vid en granskning av primärmaterialet med ögonmärkc på art- 

 imtalets fördelning på olika frekvensklasser ha förf., som var att vänta, 

 funnit sak samma, som framgått ur tidigare dylikt material, d. v. s. vad 

 Raunki.er kallar frekvensfördelningslagen» etc, och sid. 150: »Till slut 

 vill emellertid ref. uttala som sin uppfattning, att åtskilliga resultat av 

 värde skola kunna nås på de nu av förf\ inslagna, förut av Raunki.er 

 m. fl. trampade vägarna.» Dylika uttalanden torde knappast kunna för- 

 klaras enbart genom obekantskap med Raunki.eu.s avhandlingar. Det 

 kan icke ha varit Romell helt och hållet obekant, att Raunklers grund- 

 läggande och viktiga undersökningar rört sig • på ett helt annat område 

 än det ifrågavarande, nämligen analysen av arternas mängdförhållanden 

 (individtäthet) på enskilda Häckar av växtsamhällen. Den RaunkiaM-ska 



'■ Jfr Du Rietz, Naturlilosotisk eller empirisk växtsoeiologi. — Sv. Bot. Tidskr. 1921. 



