252 



»frekvcnsfördelningslagen» hänför sig helt och liiillet till dylikt materiiil, 

 och några konstansundersökningar, utsträckta över större områden, 

 har Raunkler aldrig företagit. Likheten mellan Raunki.ers kurvor 

 och konstanskurvorna är f. ö. minimal; de förra sakna nämligen just 

 de för konstanskiirvorna karakteristiska dragen, något som var och en 

 lätt kan övert3'ga sig om. Kurvor av just den Haunki;erska typen er- 

 hållas vanligen vid sammanställning av rutor, som äro betydligt mindre 

 än minimiarealen; detta är också just, vad Raunki^er gjort, vilket ju 

 är fullständigt naturligt och nödvändigt för det mål, hans undersök- 

 ningar avse. 



RoMELLS oförmåga att skilja mellan dessa båda slag av undersök- 

 ningar tar sig likaledes uttryck däri, att han konsekvent ersätter ordet 

 konstans med frekvens. Då han därjämte använder det sistnämnda ordet 

 för att beteckna en hel del andra saker, öppna sig härigenom oanade 

 möjligheter för honom till förvrängning av avhandlingens innehåll. Så 

 t. ex. i hela utläggningen på sid. 144—146, där frekvens tydligen ibland 

 betj^der konstans, ibland mängdförhållanden på enskilda Häckar. Likaså 

 på sid. 148, där man om vår kritik av vissa andra författares associa- 

 tioner, bl. a. Samuelssons och Melins, får veta följande: »Vid eftersyn 

 i de nämnda författarnas citerade arbeten konstaterar man emellertid, 

 att där ej alls finnes publicerat något material, som tillåter en forma- 

 tlonsstatistisk behandling, då författarna rört sig uteslutande med den 

 Hult-Sernanderska uppskattningsmetoden, som ej ger användbara värden 

 på arternas frekvens av den grund, att vid uppskattningen även (sic. !; 

 hänsyn tages till täckningsgraden. > Den Hult-Sernanderska metod, som 

 liOMELL strax efteråt hedrar med beteckningen "turistväxtgeografien», är 

 just en metod att inom en viss bestämd provyta angiva dels samtliga 

 närvarande arter, dels varje arts täckningsgrad. Varför ett med denna 

 metod insamlat material icke skulle »tillåta en formationsstatistisk be- 

 handling» (under hänsynstagande till de i vår avhandling angivna fel- 

 källorna är ju något svårfattlii;t; en konstansberäkning grundar sig som 

 bekant uteslutande på arternas förekomst i de olika provytorna, alldeles 

 oberoende av deras täckningsgrad eller mängdförhållanden överhuvud- 

 taget. Man skulle gärna vilja tro, att grunden till Romells ovan citerade 

 yttrande blott låge i en allt för flyktig bekantskap med den av honom 

 refererade avhandlingen; tyvärr synas starka skål tala för en fullt med- 

 veten och avsiktlig förvrängning. 



Att felkällorna vid en dylik prövning av associationsmaterial i littera- 

 turen äro många och stora, har ju med skärpa framhållits just i vår 

 avhandling. Man får emellertid icke glömma, att någon artkonstans icke 

 ens teoretiskt ingick i den Samuelsson-Melinska associationsuppfalt- 

 ningen. Enligt denna kunde mycket väl två till samma association hö- 

 rande fläckar »skilja sig så starkt, att de icke ha någon art gemensam» 

 CS.VMUEI.SSON, Om den ekologiska växtgeografiens enheter. — Sv. Bot. 

 Tidskr. 1916, sid. 353). De Samuelsson-Melinska associationerna voro så- 

 lunda varken teoretiskt eller praktiskt likvärdiga med de av oss urskilda 

 och studerade. De böra icke ens teoretiskt följa konstanslagarna och 

 göra det ju icke heller i praktiken. 



