varit utsålt vid dikesupptagning etc, varvid man fullt avsiktligt utrotat 

 en stor del av de ursprungliga bestånden, synes det ej iia varit lätt 

 att komma till några säkra slutsatser rörande den ovanliga buskens 

 ålder på denna plats. 



Va\ Ilippophava-XokaX av lielt annat utseende än den av Hlomqvist 

 iingivna, jämväl belägen i Uppland och på betydande avstånd från 

 Moltniska Vikens kust, upptäcktes för trenne år sedan av nuvarande 

 rektorn vid högre allmänna läroverket å Södermalm, fil. dr. N. Lund- 

 kvist. Denna lokal, som befunnits vara överraskande rik på Ilippophcwa, 

 ligger 2,5 mil rakt västerut från Norrtälje å sjön Skedvikens östra strand 

 ej långt från Rånäs i Fasterna socken. Till det i nordvästlig riktning 

 härifrån belägna växtstället i Alunda är avståndet fågelvägen närmare 

 4 mil. Den 2 juli förlidet år blev jag i tillfälle att i rektor Lundqvists 

 sällskap be.söka platsen för detta synnerligen intressanta fynd och gjorde 

 därvid några kortfattade anteckningar, som härmetl må bekantgöras. 



Den strax nordväst om Fasterna prästgård belägna flacka och låga 

 stranden av Skedviken sänker sig ytterst långsamt ned mot sjön; marken 

 <lärstädes består huvudsakligen av sandblandad lera. Växtligheten å 

 densamma utgöres av gräs och varjehanda örter förutom strödda buskar 

 och några smärre träd. Under större delen av sommaren plägar denna 

 strand vara upplåten till betning; helt visst är det denna omständighet, 

 som medfört, att floran härstädes är mindre rikhaltig än på det söder 

 om prästgården belägna strandområdet. På en sträcka i riktning mot 

 Rånäs av sammanlagt ungefär 500 meter uppträda här flera bestånd av 

 Hippophaes rhamnoidcs, växlande i fråga om såväl storlek och omfång 

 som utseende i övrigt. Medan de smärre utgöras av blott några få 

 buskar, innehålla de större bestånden med en längd (i norr — söder; 

 av ända till 20 meter flera hundra; vid ett hastigt överslag föreföll hela 

 sträckan att hysa kanske närmare ett 1000-tal större och mindre buskar. 

 I de smärre och särskilt i de för vindarna mest exponerade snåren äro 

 buskarna helt lågvuxna — endast 0,.s— 0,5 meter — men i de omfångs- 

 rikare, och i synnerhet där de kommit i lä för mera högvuxna tallar 

 och andra träd, nå de betydligt större höjd, stundom ända till 3 meter. 

 Avståndet från snåren ned till strandbrädden växlar likaledes, nämligen 

 från 3 å 4 meter vid lågvatten till 12 meter eller mera; det största av- 

 stånd från sjökanten, på vilket några IIippoj)hacs-huiikav anträflades, torde 

 uppgå till 40—50 meter. 1 intet fall förekommo bestånden på högre 

 nivå över sjöns dåvarande yta än 1,5 meter. 



Av ///p/)op/iat'.s--buskarna voro, särskilt i de mindre bestånden, an- 

 märkningsvärt många döda, möjligen på grund av uttorkning eller också 

 kanske i följd av de skador l)estånden undergått vid kreatursbetningen. 

 Man skulle även synes det härvidlag kunna räkna med vinterstormarnas 

 inflytande, men enligt Palmgrens erfarenhet från Åland har vinden i 

 och för sig ingen betydelse för beståndens utveckling och trevnad. Bäst 

 •och kraftigast utvecklad framträdde Hippophaes, där den förekom upp- 

 •l)landad med andra buskar eller träd av mera reslig växt. 



Ingenstädes kunde fruktanlag eller rester av blommor iakttagas. Där- 



