258 



emot var den vegetativa förökningen genom rotsi<ott uppenbarligen mycket 

 intensiv. 



Av strandvegelalioncns växter i övrigt märkas följande vedartade : tall, 

 gran, björk, al, as|), sä Ig ocli rönn, vilka lörekommo som spridda 

 — enstaka buskar eller småträd (lielt få) samt de mera lågvuxna Jiini- 

 perus commiinis, Salix pentandra, S. nigricans ocb .S. repens (den sist- 

 nämnda arten rikligast. Ortiloran utgjordes till största delen av helt 

 vardagliga växter såsom: 



ChrijHonlhenmm Leiicanthemum, Anlennaria dioica, Achillea Millefulium, 

 Hieracium Pilosella, Galium boreale, G. paliistre, G. verum, Veronica 

 Chamaedrys, Brunella unlgaris, Pyrola rotiindifolia, Linum calharticum, 

 Vicia Cracca, Lotus corniciilatiis, Alchemilla vulgaris (kollektiv-art), Polen- 

 Ulla erecto, Fragaria vesca, Riimex Acetosella, Liizula miiltiflora, Carex 

 jxmicca, T\)a pratensis, P. annna, Festaca riibrci, F. ovina, Aira caespilosay 

 Dactylis glomerala, Anlhoxanlhiim odoratiim, Briza media, Eqiiiselnm pra- 

 tense samt några mossor. 



Här förutom antecknades några till S3'nes mera anmärkningsvärda, 

 nämligen Hieracium suecicum, Gentiana amarella f. lingulata, Medicago 

 lupulina, Anthyllis Vulneraria, Carex hirta, C. glauca och C. muricata. 



Av de ovanstående dominerade främst gräsen, medan övriga före- 

 kommo i mjxket växlande mängd, delvis (Carex hirta, C. muricata, Me- 

 dicago lupulina m. fl.) endast i några få, enstaka exemplar. 



Ovan nämnda bestånd av Hippophaes växte samtliga på Fasterna präst- 

 gårds mark. Då vi senare på dagen företogo en exkursion längs den 

 söder om prästgården belägna stranden av Skedviken, påträffade vi 

 ytterligare ett bestånd, synnerligen vackert och ännu kraftigare än något 

 av de föregående. Detta befinner sig å Rånäs ägor, drygt 1,5 kilometer 

 från prästgården och på omkring 40i) meters avstånd från den å, genom 

 vilken Skedvikens vatten utrinner i Ekebyholmssjön. Även här växer 

 Hippophaes å en flack strand, vilken emellertid i vida större utsträck- 

 ning än den förutnämnda bär träd och buskar, och som överhuvud ut- 

 märker sig för en rikare växtlighet. Beståndet börjar 7—8 meter från 

 .stranden med mindre buskar, varefter på ett avstånd av omkring 12 

 meter från strandbrädden vidtager det egentliga huvudsnåret, som därpå 

 fortsätter närmare 40 meter inåt land. Snåret är i sin mellersta del 

 mycket tätt med 4, kanske ända till 5 meter höga buskar. Många av~ 

 dessa ha emellertid i trängseln efter hand gått under och stå nu kvar 

 lielt och hållet döda. Liksom i förra fallet voro även här samtliga 

 buskar sterila. 



Marken är på denna senare lokal rikare på m3'lla ocli floran i det 

 stora hela betydligt mera omväxhmde och av större intresse. Själva 

 snåret och dess omedelbara grannskap hade visserligen ej många nya 

 arter alt uppvisa utöver de ovan uppräknade, men annorstädes å det 

 ängsliknandc strandområdet växte bl. a.: 



Plantago media, Geranium eoluml)inum, Rhamnus catharlica, Rnbus 

 caesius, Trifolium montanum, Berberis vulgaris, Arabis hirsuta, Lislera 

 ovala, Carex capillaris, Cynosurus crislalus, alltså idel kalkälskande växter, 

 i vilkas sällskap Hippophaes på Åland enligt Palmgken gärna och ofta 



