Majanthemum hifolium, Ippl., Östhammar, Vs 1921. 



Knhet = blad. Ruta = 1(10 k vem. 



v = 2,82, Ölh^. = 0,147, Ölev. = 0,355, Öhhs. '■ (5ber. = 0,415. 



Majanthemum är exempel på ett fall, då tydlig underdispersion 

 uppträder, trots det att utrymmet skulle tillåta en högre grad av 

 dispersion. Växtplatsen var tämligen tät granskog, och det är möj- 

 ligt, att den starka underdispersionen är ett uttryck för växtens 

 strävan att i möjligaste mån undvika att beskugga sig själv. 



De ovan meddelade observationerna äro naturligtvis blott att 

 betrakta som preliminära. Min avsikt med dessa rader har endast 

 varit att fästa botanisternas uppmärksamhet på en hittills icke 

 beaktad form av statistisk vegetationsanalys. Vid ett fullföljande 

 av det givna uppslaget borde helst till en början dispersionsgraden 

 för några arter studeras genom odling på rena försöksfält. Härvid 

 borde förändringar i dispersionsgraden följas år från år, tills jäm- 

 vikt under de givna betingelserna inställt sig. Vidare borde för 

 en och samma art dispcrsionsgradens eventuella förändring vid 

 ändrade belysnings- eller bevattningsförhållanden m. m. studeras. 

 Man kunde sedan övergå till studiet av främmande arters inverkan 

 för att så småningom komma fram till den enskilda artens dis- 

 persion inom olika växtsamhällen. Det är icke uteslutet, att man 

 på den vägen kan vinna värdefulla och i varje fall i siffror an- 

 givbara upplysningar om växtsamhällenas struktur. 



Fysikalisk-kemiska laboratoriet, 1'ppsala, aug. 1921. 



