33 



Ii. itliimo.snm (S\v.) I>r. I-lur. \IIiij)iiuin i)scii<l(>j)liiiiu).sitiii I5ri(l.| Alliiiiiu |);i 



stenar i och vid aar och bäckar. Vid S. i)a kyrko<;ar(lsimircn, sj). 



Kv., Suscf^ärdcn ; Kanip; Vshy, Karscfors enl. Scheulz. 

 Scleropodiiim piirnin (L.) Linipi-. Allniiin. ihill. enl. Osbeck ; Siirö, Väster- 



skoif enl. II. Persson. 

 (]irriph]iUum piUfcvum (Schi-el).) (iroul. \IIiipmiiii pilifcnim Schrel).| S.. 



nedanför kyrkoi^ärden ; K., i skotisinark; Sarö enl. Scheulz. 

 (i crassincrvc (Tayl.) Fleisch. el Loeske. Särö enl. II. Persson. 

 Rlujnchostegiiiiu nisciforme (Neck.) Hr. luir. Karuj) enl. Scheulz. 

 luiriinchiiiin dislaiis (Lindb.) Bryhn. Ifli/pnuni prdcloiujum \.. ex f)., Ifedw.j 



På jord, helst åkrar, allmän. 

 E. SuHirlzii (Tiirn.) (airnow. S.. i branten nedanfcir kyrkogården. 

 E. strifjosiun (lloftin.) Br. Eiir. II., ])å en lerii» klövervall. 

 E. Stokesii (Turn.) Br. Eur. [Hijpmim praeloiigiim L.| i:., Virshultsbatt; 



S., Lya vid basen av klippväggar; II., lerig klövervall; Varberg enl. 



llartman; Särö enl. II. Persson. 

 E. slriatiiiu (.Schreb.) Schini]). S., ]>å basen av en häggslani (Primus Padiis); 



Särö enl. 11. Persson. 



I OsBECKS förteckning upptagas ytterligare följande namn, som äro mång- 

 tydiga, vadan det är ovisst, vilka arter som därmed avses: Mniiim selacenm, 

 Bri]iim paliidosnm, Brijiim trichoides, Hijpmun clavelUitum. 



Sammanfattning. 



På det av oss undersökta området anträffades 278 arter, därav 

 75 levermossor, 22 torvmossor och 181 lövmossor, vartill komma 

 några få mera utpräglade varieteter, däribland en icke förut be- 

 skriven var. av Cephalozia ciiroifolia. 



Läggas härtill de förut inom landskapet anträffade, men av oss 

 icke sedda arterna, blir totalsumman av i Halland hittills funna 

 mossor: 83 lever-, 25 tory- och 219 lövmossor, eller i allt 327 arter. 



I "Die Moose des Sarekgebietes", sid. 238 f. indelar Ahnkll de 

 därstädes iakttagna mossorna i fyra geografiskt skilda grupper: 

 ]. ubikvistiska arter med stor utbredning och överallt i det 

 närmaste lika frekvens; 2. meridionala arter, som i södra 

 Sverige (Götaland och Svealand) äyo avgjort allmännare än i norra 

 Sverige (Norrland och Lappland); 3. bo rea la arter, som äro av- 

 gjort allmännare i norra Sverige än i södra, och som tillika av- 

 taga i frekvens ovanför skogsgränsen; 4. a 1 ]) i n a arler, vilka i 

 Skandinavien äga sitt frekvensmaximum ovanför skogsgränsen, 

 (i. v. s. björkregionen. 



3 — 21458. Svensk Ilotaiiisl; Tiihkiift. 1922. 



