37 



svarighcl kunna skiljas Iran späda oxcniplar a\ den viixt, varnu-d 

 (iFÅ^CK arhelat. oniständighelcr, som liell nalurligl föisväral tolk- 

 ningen av den senares sanna nalur. 



Redan i mina löna anmärkningar om vara Alisnui-iormQV har 

 jag framhållit, alt 'V. Vesterghen, som pä Gotland ingående jäni- 

 lört stenoj)hi}lhim-[\\^cn med den bredbladiga .4. Planlago^ 'lunnif 

 dem väl skilda oeh betraktar dem som goda arter", samt att han 

 ■funnit en olil-Lhet även i kronbladens form, i det alt dessa hos 

 A. arciiatiim" (nu = stenophiiUiini) förete en lydlig Uiangulär spets, 

 medan hos A. P/rt/j/ar/o deras framkanl är avrundad" (anf. si., sid. 100). 

 Oeh om sina erfarenheter frän senaste sommar (1021j pä (lolland 

 har den skarpsynlc florislen doktor E. 'Vh. Fhiks {\'isby) meddelat 

 mig följande: "Av A. sfenoj)hijniim har jag sett mycket, ända ned 

 på sydligaste delen (Burgsvik); den är väl så vanlig som A. Plan- 

 /a(/o, från vilken den är lätt skild. Den skiljes utom genom bladform 

 genom större, vanligen starkt violetta kronl)lad, mera utspärrade 

 blomskaft — tillbakaböjda äro de endast sällan — samt genom de 

 inåt sammanstötande nötterna. Vestehghens karaktär på de spet- 

 siga kronbladen stämmer nog också. Växten behöver ej vara liten, 

 utan kan bli fullt lika stor som A. Plantago. Den började i år 

 blomma den 28 maj, vilket ju är nära en månad tidigare än .4. 

 Plantago, men efter ett års observation är det väl för tidigt avgöra, 

 om den tidigare blomningen är konstant." Som redan nämnts hade 

 jag också själv i somras tillfälle att i naturen jämföra de båda ty- 

 perna. A. stenophijlhim iakttog jag flerestädes i Tessin i Schweiz 

 (Maggia-deltat vid Locarno, Lago di Muzzano och Melide vid Lago 

 di Lugano). På ett ställe (Locarno) växte de i riklig mängd blan- 

 dade om varandra på den nyligen torrlagda stranden av Lago 

 Maggiore (^V«). Likväl voro de skarpt skilda utan några övergångs- 

 former. Redan färgen var olika: bladen hos .4. Plantago rent och 

 ljust gröna, hos .4. stenophijlhun mörkt och mera blåaktigt gröna. 

 Hos lika kraftiga individ hade den senare en något lägre och enk- 

 lare blomställning än den lörra. .4. Plantago befann sig genom- 

 gående i tidig blomning, medan .4. slenophglhim redan var rikligt 

 försedd med mogna frukter. Den senares kronblad voro överallt 

 tydligt tillspetsade. 



Iakttagelser i naturen ha alltså lärt oss att uppfatta de båda hu- 

 vudtyperna av Alisma Plantago såsom skarpt och väl skilda inom 

 åtminstone två från varandra långt avlägsna områden. Gi.ick fann 

 dem ju också vid odling konstanta. Och vad jag selt i herbari- 



