42 



E. Almqiist, soin sett exemplar, insamlade av A. 1'loi)i;hus). Men 

 växten finnes även i I'"inland! 



I H.i. Hjklts "Conspectns Florae Fennicae' (Vol. 3, sid. 509; 

 i Acta Soe. Fauna et Flora Fcnn. 5: 3, 1895) finnas två fynd- 

 orter för Alisma Plantago v. graminifolia upptagna. Och i A. .1. 

 Melas "Suomen Kasvio" (5:te uppl., 190G, utgiven av A. K. 

 Cajander) återkommer åtminstone den ena under A. * arciiatum \. 

 angustissima. Genom benäget meddelande av konservator O. R. 

 Holmberg (Lund), som haft tillfälle att granska de exemplar i Hh. 

 Hfors., som uppgifterna avse, har jag lyckats få fastställt, att A. 

 * Wahlenbergii föreligger i en 'submers form, fullt överensstämmande 

 i alla delar med den mellansvenska". Exemplaren härstamma från 

 följande ställen. 



Nyland. Pyttis: i viken utanför llinkaböle (1856 Th. SaMan). 



Norra Österbotten. Uleåborg: .Fuurakko under vatten (1845 I'. 

 Nyländer). 



Tillsvidare är Alisma * Wahlenbergii endemisk i Fennoskandia. 

 Naturligtvis kan man räkna med möjligheten, att den kommer att 

 upptäckas även annorstädes. Främst har man då att tänka på de 

 närmare delarna av Ryssland och de baltiska randstaterna. Men 

 även om så skulle bli fallet, har man efter allt att döma att göra 

 med en växt, som har ett ovanligt litet utbredningsområde för att 

 tillhöra vattnen. Och i .själva verket finnes knappast något, som 

 hindrar, att den kommer att förbli endemisk inom P^ennoskandia. 

 Vi ha nämligen bland vattenväxterna en annan art, för vilken en 

 sådan ställning redan kan anses ganska säker. Jag avser Najas 

 tenuissima A. Br. Denna har sina samtliga säkert kända nutida 

 växplatser i sydligaste Finland, nämligen på sex ställen fördelade 

 på Åbo-området, Nyland, Södra Karelen, Södra Tavastland och 

 Södra Savolaks. Tre av dessa lokaler ligga relativt högt över havet 

 (resp. 82, 76 o. 33 m), men de tre övriga ligga alldeles i havets 

 nivå, delvis så att vattnet kan bli bräckt. För Alisma * Wahlenbergii 

 ligga samtliga fyndorter, med undantag av den ej fullt säkra vid 

 Roxen, ytterligt lågt, de svenska ej ens 1 m ö. h., den nyländska 

 snarast i bräckt vatten. Den nutida utbredningen av de båda 

 växterna förefaller ju ej alltför likartad, på annat sätt än att deras 

 ståndortskrav synas vara rätt överensstämmande. Men ändock 

 tror jag, att Najas lenuissima^s, historia är ägnad att i hög grad 

 belysa även Alisma * Wahlenbergii s. Man känner nämligen redan 

 genom H. Lindbergs och A. L. Backmans undersökningar (den förres 



