59 



Skåne. Burlöv: Arlöv (1890 V. .Jönsson, ISOO N. P. Palsson, 1910 o. 

 1912 (i. Johansson); Andershiv: vid sydvästra hörnet av nörrin^esjon (1S8S 

 (i. Andersson); Söveslad: Krn<>eholin vid Kraj;ehohnssj()n (1919 The Sved- 

 berg*); Ystad: Sandskof>en (1910 (1. .lönsson); Simrishamn (191Ö O. M. Holm- 

 berg); Gladsax: (lladsaxhallar (1866 A. Falck), Ilorsahallar (1919 II. C. Kind- 

 berg, 1919 N. Sylvén); Södra Mellby: norra sidan av Slenshuvud (1919 S. 

 Birger), mellan Stenshuvud oeh Svinskogs hackar (1919 N. Sylvén). 



Blekinge. Aspö: södra delen (191.") (i. W. 1". Carlson); Karlskrona: 

 Vämö (18G6 1'. Svanhuid); Lösen: Knösö (187() K. i'. Thedenius); Bamdala: 

 Senoren (191() C. W. I". Carlson, 191() P>. Holmgren); Torhamn (1891 .1. 

 Lagerkrantz). 



Öland. As: Ottenhy (1918 B. Sterner). 



Så gott som alla dessa tyndorlcr ligga i havets omedelbara när- 

 hel. Endast tvä, nämligen vid Börringesjön och Krageholmssjön, 

 ligga inuti landet, men även de i Skånes lägsta delar. Av allt är 

 det tydligt, att Montia venia är att räkna till vår floras sydligaste 

 och mest värmetordrande element. Även om åtskilliga nya fynd- 

 orter tillkcnnma, torde den förbli en sällsynthet. 



Tppsala, Botaniska Museet, december 1921. 



