71 



Nysund s:n (1900), Skaiisniosscn i Haimindohoda s:n (1005) och 

 Nyckciljärnsniosscn i Askcisiiiuls laiKlslöisuiiiliiii^ (lOlO). I S ni å- 

 1 a n (1 har (lon uloiii [)å Komossc anlrälfals i)a ålniinslone. Ivå andra 

 mossar, Duniine mosse i Mulscryd s:n (II. Osvahl 7. 9. 191G, \'ä\l- 

 l)i()loii;iska Instilulioncns samlingar) och Diagshyltcmosscn i Hyda- 

 holin s:n (Osvald 1918 enl. niuntlig ui)j)gift). Och under sistlidna 

 sommar har Irädgårdskonsulenlcn A. HClphehs, till vilken jag sände 

 exemplar av arten, lunnit den i mängd i en mosse ])å Billingcn i 

 Väst e r g ö 1 1 an d. 



Även utom Sverige torde Cl. Delessertii vara i hög grad förbisedd. 

 Från Finland uppger emellertid redan Waixio (I. c.) en mängd 

 lokaler, och även i Norge synes den efter litteraturen att döma 

 vara spridd i fjäll trakterna. I nordvästra Tyskland har den av 

 H. Sandstede anträffats på mossar och utdelats i åtskilliga exsiccat. 

 Enstaka fyndorter föreligga från Tyrolen, Frankrike, Asien, Xord- 

 och Sydamerika. 



Hahituellt påminner 67. Delessertii dels om 67. sqiiainosa (Scop.) 

 Hoffm. var. miiltibrachiata Floerk., dels om finare former av 67. 

 crispaUt (Ach.) Flöt., speciellt var. cetrariaeformis (Del.) Wain. 

 Från den förra, vilken likaledes är en av högmosshöljornas karak- 

 tärsväxter, och vilken jag är starkt böjd att betrakta som en från 

 67. sqiianiosa skild art, är den lätt skild genom den notoriska sak- 

 naden av bägare och genom den glatta, vanligen mer eller mindre 

 glänsande, kastanjebruna barken med dess karakteristiska svart- 

 fläckighet på podetiernas nedre delar. Blott hos arktiska exemplar 

 (t. ex. Sandst. exs. nr. 191 från Finnnirken) har jag sett antyd- 

 ningar till den mera ojämna sguanjosa-barktypen. Vidare saknas 

 alltid varje spår av fjäll på podetierna, något som är ytterst säll- 

 synt hos miiltibrachiata. — Svårare kan det ibland vara att skilja 

 den från 67. crispata var. cetrariaeformis. Fläckigheten är ju all- 

 tid en god karaktär; därtill kommer en svårdefinierbar olikhet i 

 förgreningen, som åstadkommer en något olika habitus. I synnerhet 

 \n\ Jungfrun, där båda arterna växa om varandra, har jag emel- 

 lertid funnit del mycket svårt att hålla isär dem, och såväl Wainio 

 (I. c. sid. 400) som Sandstede (Die Cladonien des nordwestdeutschen 

 Tieflandes, II, sid. .'562) ha gjort 'samma erfarenhet. Något tvivel 

 om 67. Delessertiis arträtt hyser jag emellertid icke; just på häll- 

 markerna på Jungfrun visa nämligen även systematiskt vitt skilda 

 67a(/o/izo-arter ofta den mest överraskande habituella konvergens, 

 och i sina typiska former äro Cl. Delessertii och 67. crispata var. 



