124 



till (iefsjön sanif vid norra ändan av Kallsjön vid Sundet; senast på lands- 

 vägskanten 1 ä 2 km väster om Fjällnäs i Härjedalen ävensom ett ])ar 

 mil österut nedanför Hamrafjället. Enstaka grupper av Scalia Hookeri 

 voro inblandade där. Vid Mora ui)i)trädde den å utschaktade ställen^ 

 annars håller den mest till på vägkanter och torde i själva verket vara 

 vanlig längs mellanriksvägarna." 



Västgötalokalen utgör en del av ett område, som torrlades genom en i 

 slutet av 1860-talet företagen sänkning av det stora insjöbäcken, varav de 

 s. k. Varnumssjöarna utgöra sista återstoden. Marken består av fin sjö- 

 sand, oftast täckt av ett tunt torvlager. Vid närmare granskning ha vi 

 sedan funnit Aongstroemia på flera ställen inom området, rikligast dock 

 på den ovan nämnda lokalen vid landsvägen. IHschaktningarna, som till- 

 kommo för ett tjugutal år sedan, då vägen omlades på denna sträcka, ha 

 plan botten och slutta något mot landsvägsdiket. Djupet är omkring 20 cm. 

 Å den fuktiga bottnen, dock ej i de djupaste delarna, där det oftast står 

 vatten, växer Aongstroemia tillsammans med Barbnia coiwolnta, fallax och 

 nibella, Bryum pendulum, Ceratodon purpureus (egendomlig, oftast steril 

 fuktform), Jiingermannia badensis samt Riccardia pinguis och incnrvata. 

 På de något torrare sidorna anträffades Myurella jiilacea, Anisotheciiim 

 rnbriim och Greinlleamim samt Martinellia nemorosa och hyperborea. Av 

 Amblystegia antecknades A. elodes, pnitans var. falcatiim, stellatum, scor- 

 pioides, trifariiim, lycopodioides, revolvens och intermediiim, vilka mestadels 

 höllo sig på kanterna. På den omgivande terrängen, som är betydligt 

 torrare, återfinnas flera av de ovan uppräknade arterna, men dessutom 

 tillkomma många nya, speciellt en mängd xerofila element. Däremot sak- 

 nas fullständigt Aongstroeniia och Myurella utom på ett enda ställe, som 

 också är fuktigare. Vid Viskans utlopp i Marsjön, en knapp kilometer från 

 (len förra platsen, förekommer Aongstroemia i glest gräsbestånd omedel- 

 bart vid stranden och ofta översvämmad. Slutligen träffas den även å 

 torrare mark inom området, särskilt på skuggiga ställen men i så fall i 

 glesa bestånd och alltid steril. Från dylika platser antecknades följande 

 arter: Jungermannia badensis, Chomocarpon quadralus var. commutatus, 

 Blasia pusilla, Riccardia pinguis och incurvata samt Pellia endiviaefolia. 



Det ligger nära till hands att anse Aongstroemia här som en nordlig 

 relikt. Lokalen har också att uppvisa flera nordliga mossarter, såsom 

 Martinellia hyperborea, Anisothecium Grevilleanum, Myurella julacea, Am- 

 blystegium revolvens och kanske A. Irifarium. I närheten finnas också ett 

 par högre växter, som troligen kunna betraktas som relikter, nämligen 

 Salix hastata och Equiselum variegatum. Men ännu är mossornas utbred- 

 ning i vårt land så ofullständigt känd, att det är för tidigt att draga ih^n 

 ena eller andra slutsatsen av denna intressanta förekomst. 



Borås d. 3 jan. 1922. 



(larl Sandberg. Ivar Söderberg. 



