SVKNSK I^OIAMSK 'llDSKIUI I'. 1 '.>L?2. lil). I C». II. '2. 



STATISTISK VEGETATIONSANALYS. 



NAc.RA SYXITXKTi:^. 

 w 



THE svi:DBi:H(i. 



Vegetationens sammansättning inom ell till synes likformigt om- 

 råde är betingad av samverkan mellan ett stort antal faktorer, som 

 vi ännu blott ofullständigt känna. Härav följer utan vidare, alt en 

 statistisk behandling av problemet är berättigad och önskvärd. 

 Försök i den riktningen ha ju också gjorts på flera håll, men de 

 stora praktiska svårigheter, som möta vid arbeten av detta slag i 

 naturen, ha verkat mycket hämmande. Härtill komma svårigheter 

 av mera teoretisk art, vilka dock kanske icke alllid vunnit det 

 beaktande de förtjäna. 



Den växtbiologiska Uppsala-skolan har på senare år till sina 

 redan förut så betydande insatser i utforskandet av den skandi- 

 naviska vegetationen sökt lägga ännu en, nämligen att på statistisk 

 väg definiera växtsamhällena. Bland de växtsociologiska lagar, man 

 därvid anser sig ha funnit, är följande en av de viktigare: ett växt- 

 samhälle är karakteriserat av en viss minimiyta så att förstå, att 

 sannolikheten att inom samhället ifråga med en yta av denna 

 storlek gripa en av de arter, som äro karakteristiska för delsamma, 

 växtsamhällets s. k. konstanter, överstiger ett visst belopp. Delta 

 innebär, att växtsamhället i medeltal inom denna yta når sin fulla 

 utbildning, dess konstanter förekomma med en sannolikhet av 

 exempelvis 95%, medan sannolikheten för vissa andra, ofta i sam- 

 hället ingående arter — de s. k. accessoriska arterna — är vida 

 mindre, och sannolikheten för yllerligare en annan grui)p arler, 

 som någon gång observeras — de s. k. tillfälliga arlerna — ligger 

 ytterligare ett avsevärt steg lägre ned. Från denna slåndi)iinkl 

 blir växtsamhället i viss mån all jämlöra med en organism, som 



