200 



Prövar man lornicln på det av Du Riktz (1921) hopbiagta slora 

 materialet, så finner man, alt den i de flesta fall icke gäller. Detta 

 är icke heller alt vänta, då individen här icke är enhet, eller någon 

 väldefinierad måttenhet överhuvud icke använts. I vissa fall har 

 man dock anledning Iro, att tillvägagångssättet givit samma resul- 

 tat, som om man medvetet räknat med individen som enhet. Som 

 exempel härpå må anföras några av mig g.jorda beräkningar för 

 Melampijrum pratense och Vaccinium Mijrlilliis i tab. 5 samt för 

 Tricn talis eiiropaea i tab. 3. 



Som synes är konstansen av a tillfredsställande för Melampijnim 

 pratense och likaledes för Vaccinium Mijrtilliis och Trientalis enro- 

 paea i tabellens förra hälft. Tillväxten av procenttalen med ytan 

 följer alltså i dessa fall formel (2). Avvikelsen för Vaccinium och 

 Trientalis i tabellens senare del pekar på en olikformighet i ma- 

 terialet. Granskar man närmare tab. 5 och 3 finner man också, 

 att så måste vara förhållandet. Dels Ivder rutornas antal i de 



