207 



vid Poroii ("in liico leilili", hST.") l\ |]ll\ inii;i samt såsom Tullkom- 

 ligl vild lörsl pn en liardvallsiiiii* |)a cii i Oiu-ga iilsUiulandc tiddr 

 iingelär 4 km frun Peläjäselkii l)y och senare pa iiardvailsängar 

 saml smärre ängslnickar vid äarna Kusehlega och Miin<hdvsa" (hSDS 

 J. I. Undrolh o. A. K. (lajander; ilr. Meddel. Soc. l''anna el I^lora 

 Fenn. 25, 1898—1899, sid. 44). Dessa exemphir ha visal sig till- 

 höra Trisetiim sibiriciim Uupr., vilken lyekes i hela norra Hyssland, 

 Sibirien och Alaska ersätta T. fhwesccns. Om (\v]\ är till arten 

 skild från den senare är omsiriii. Som dess viktigaste kännein;ir- 

 ken anges dess bredare blad och större smäax. Några lullt skar[)a 

 karaktärer synas e] föreligga, och även har jag .själv förgäves be- 

 mödat mig att finna några. YV/se/nm-arternas blommor erbjuda 

 överhuvud mycket små växlingar, och även i fråga om det vege- 

 tativa systemet rör det sig ofta om ett mer eller mindre. Hos den 

 typiska T. flavescens äro åtminstone de nedre bladslidorna i regel 

 försedda med en m. I. m. tät beklädnad av delvis längre raka här. 

 Hos T. sibiriciim tyckes merendels längre hår saknas, men iios 

 vissa exemplar har jag sett en tät l)eklädnad av korta ullartade 

 hår på de basala slidorna. T. fliwescens är nu också en ytterst 

 variabel art, söndersplittrad i en mängd raser, delvis med själv- 

 ständig utbredning. Det är därför mycket möjligt, att även T. 

 sibiriciim bäst ställes som en lägre enhet under T. fUwescens, en 

 fråga som jag överlämnar åt en mera monografisk bcarbetares av- 

 görande. För mig har påvisandet av växtens förekomst inom det 

 nordiska floraområdet varit av det största intresset. 



2. Carex nemorosa Rebent. och C. vulpina L. 



Som bekant uppta flororna allmänt under Ccircx imlpina L. en 

 var. eller f. nemorosa (Rebent.) Koch. På de flesta ställen karak- 

 teriseras den såsom en skuggform med ''axet vanl. blekgrönt och 

 nedtill något afbrutet; småaxen med (stund, ända till 15—4 tum) 

 långa, borstfina skärm.", för att citera C. J. Hautm.\ns "Handbok 

 i Skandinaviens flora" (ll:te uppl., 1879). Vilket ringa systematiskt 

 värde man velat tillerkänna densamma framgår kanske bäst av 

 G. KiJKENTHALS stoua Caz-ex-monografi i A. Englers "Das Pflanzen- 

 reich" (IV: 20, 1909), där den ui)ptas som form vid sidan av fem 

 varieté ter. Sällan uppges något annat om varietetens utbred- 

 ning, än att den är sällsyntare än huvudformen. Dock förtjänar 



