210 



I' inland. 



Åland. LiMiilaiid: Xoiihy (lUll A. A. M:i->niiss()n); .lomala: Inyhy ( l.SSC» 

 NV. LaurtMi, VM)\) I',. I^loisliöm). 



Nyland. Pojo: Aininne (1819 .\. Cluislicinin). 



Södra Karelen. Kaukola: Miinakoski (1888 .1. IJiidén». 



Karelska näset. Haiilus (1S()() A. .1. Malmber^l; ■i^aidiis et Valkjärvi" 

 (1880 Johnsson i llb. lllors.). 



Norra Tavastland. Jyväskylä: Taunijoki (1')1S K. K. Kari. 



D a n 111 ark. 



B o r n h o 1 ni . Utan lokal (1890 G. Andersson); Röe (1850 Th, Schiötz). 



S j a' 1 1 a n d. Sorö: Hije Vange (1847 J. Lange), Krebsekroen (1807 Samsöe 

 Lund), Kindertofte (1847 .1. Lange); Vemmetofte {\Hm (]. II. Visby). 



Lollan d. Vesterborg (1848 K. Rostnij)); Steensgaard (1851 I-:. Rostrup); 

 l"ejö (1898 C Cdiristensen). 



Jylland. Handers: Brusgaard (1909 Kniid Jessen), 



Vad ståndorterna beträffar, så föreligger stor överensstäninielse 

 mellan de båda arterna. Bägge hålla sig främst till fuktiga ängar 

 på lerig grund. Åtminstone Carex vulpina föredrar mycket tydligt 

 kulturpåverkad mark, såsom diken, lergropar och andra jämför- 

 liga lokaler, där växttäcket e] är fullt slutet. Även C. neinorosd 

 finnes gärna på dylika ställen, men den uppträder även i mera 

 naturlig vegetation, såsom alkärr o. s. v. Bägge spridas utan tvivel 

 ej sällan genom människan, och en och annan av de kända fynd- 

 orterna är nog att beteckna som tillfällig. Detta torde främst gälla 

 om de nordligaste, men som de ej i högre grad bryta av mot de 

 övriga, har jag ej å kartorna, fig. 1 o. 2, ansett mig böra särskilt 

 markera desamma. 



Ovanstående fyndorter bilda grundvalen för kartorna, fig. 1 o. 2. 

 Principiellt torde dessa föga förändras, även när man framdeles 

 får tillgång till ett rikare material. Endast i Danmark torde ut- 

 bredningen av Carex nemorosa vara väsentligen större än den, som 

 kartan utvisar. Troligen kommer det också att visa sig, all ut- 

 bredningen är mera sammanhängande längs kusterna, även om 

 åtskilliga luckor tyckas vara verkliga, såsom i Halland för C. ne- 

 morosa, och efter Upplandskusten för C. imlpina o. s. v. 1 l'inlaiid 

 lär väl ej mycket finnas att tillägga till det redan kända. 



Carex nemorosa har även hos oss den största utbredningen. Denna 

 ensam förekommer i Norge. Den är i stort sett bunden lill kust- 

 trakterna. Ej ens i Skåne avlägsnar den sig mera avsevärt frän 



