222 



lektor P. H. Sthömman (Str.), adjunkten X. Ahlsthöm (A.) och post- 

 expeditör II Slndler (S.) ha lämnat många uppgifter från områ- 

 dets olika delar. Endast vid fynd och uppgifter, som tyckts oss 

 särskilt anmärkningsvärda, ha vi med begagnande av ovan anförda 

 förkortningar angivit, vem som meddelat uppgiften. Flertalet 

 Filices ha granskats eller bestämts av prof. H. V. Kosp:xdahl, Salices 

 av dr. B. 1''l()DEHUS, Rosae av lektor S. Almquist, Menthae och ett 

 antal andra kritiska arter och former av rektor L. M. Nkuman samt 

 Taraxacd och Hieracia av dr. H. Dahlstedt. Till alla, som på ena 

 eller andra sättet varit oss behjälpliga i vårt arbete, frambära vi 

 härmed vårt vördsamma och hjärtliga tack. Slutligen är det vår 

 plikt att fästa den ärade läsarens uppmärksamhet på att vi i vä:;t- 

 förteckningen intagit en del uppgifter från andra delar av södra 

 Västergötland, som vi begagna tillfället att offentliggöra. 



Det område, som vi här sammanfatta under benämningen Borås- 

 trakten, utgöres av Viskans dalgång frän sjön Tolken i S. Vings 

 socken i norr till Seglora och Fritsla socknar i söder. Dessutom 

 höra hit större delen av Häggåns dalgång samt trakterna kring 

 Söråns och Nossans översta lopp jämte det vattendragen omgi- 

 vande höglandet. Detta har en medelhöjd av 150 m över havets 

 yta. Väster om Viskadalen genombrytes höglandet av den i öster 

 och väster gående Viarcdssjöns och Söråns dalgång. Trakten kring 

 östra delen av Viaredssjön benämna vi Viaredstrakten, höglandet 

 söder om Viaredssjön och väster om Viskan kalla vi sydvästra hög- 

 landet eller N. Marks högland. Från Fristad socken, där \'iskan 

 böjer av åt öster, fortsattes dalen norrut av en sänka, där en av 

 Nossans källarmar genom Borgstena och MoUa socknar flyter fram. 

 Där i växtförteckningen sockennamn ej anförts, ligga växtlokalerna 

 i stadens närhet eller äro allmänt bekanta. 



Allra största delen av Boråstrakten har legat ovan det sengla- 

 ciala havet, och det är endast den sydligaste delen från Seglora 

 söderut, som en gång varit täckt av dettas vatten. Där ha marina 

 leror avsatt sig, och dessa ha lämnat tydliga spår i vegetationens 

 sammansättning. Men en stor del av området, huvudsakligen de- 

 lar av Toarps, Rångedala och Varnums socknar, har varit täckt 

 av en issjö (se Saxdegren), och här påträffas sötvattensleror antag- 

 ligen med rätt stor kalkhäll. Tydligast framträda dessa i Varnums- 

 bäckenct, som ända till slutet av 1860-talet utgjorde en stor insjö. 

 Denna sänktes då, och på så sätt vanns nytt land. Detta är täckt 

 av fin sand, som delvis vilar pä lera, och här har uppstått en ny 



