287 



larverna av månf^u fjärilsartcr slå i färd mod ;itl över^^c sina närin^isväxlfr 

 för att skrida till r()ri)iipi)nin^. 



De klubblika peritheciestioniala nå en lånj^d av 7 cm och avslutas 

 med ett något plattryckt, rundtrubbat parti. Detta, som är tydligt bredare 

 än skaftet, uppbär de tätt sittande, äggformade, nästan helt fria perithe- 

 cierna. Färgen är starkt orangegul. Antalet stromaklubbor liksom deras 

 form och storlek växlar myckel för skihhi sklerotier; små larver och pup- 

 por ge upphov till svaga och i allmänhet färre slromala, och omvänt, 

 (jfr. fig. 1, 2). I "Syslema Mycologicum ", vol. II, sid. 3215 nämner |j.i.\s 

 Fhies, att stromat någon gång kan vara uppdelat i flera smakluhbor; i 



Förf. foto. 

 Fig. 2. Cordiceps militaris. a. b pä puppor av Cijimilophont flnvirornis (därav 

 a med rikt förgrenat stroma) X 2; c pä puppa av Cijmatophora 

 diij)laris, X 3. 



mitt material ingår ett exemplar, som ger ett synnerligen vacket prov på 

 denna tillfälliga avvikelse (jfr. fig. 2 a). St romaskaftens längd slutligen är 

 säkerligen beroende av det djuj) under markytan, där skierotiel är beläget. 



Mitt eget fynd av Cordiceps militaris gjordes den 1) augusti 1920 på syd- 

 ostsluttningen av Saxberget i södra Dalarne, ej långt frän Hjörnhyttans 

 herrgård, under en exkursion med Skogshögskolans elever. Berget är vid- 

 sträckt, ganska högt och helt klått av barrskog, men beståndet är mycket 

 ojämnt och delvis rikt lövträdsblandat. Honiteten är ävenledes starkt väx- 

 lande; fläckvis å mera plan terräng är skogen nästan hedartad. men fler- 

 städes i sluttningar, sårskilt i de grunda raviner, som pa sytiostsidan söka 

 sig mot bergets fot, dominera lövträd och en artrik muUflora. 



Platsen, där Cordiceps anträffades, var just en dylik ravin med en på- 



