420 



Nedanför branten antiätfades sålunda några lydliifcn försvinnande 

 rester efter en tvivelsutan fordom mera utbredd lövängsväxlHghel, 

 som nu liåller på att totalt förkvävas av inkomna, övermäktiga 

 element från den omgivande vildmarken, sådana som gran, en, 

 asp (med talrika rotskott), 1 j u n g, b 1 å b ä r s- och 1 i n g o n r i s, 

 ö r n b r ä k c n m. fl. Av den kvarvarande restfloran antecknades: 



Stachijs siUmtica, Viola mirabilis, V. Rlviniana, Orohiis nernus, 

 Vicia siliHitica, Anemone Hepaiica, Actaea spicata, Listera ovata, Paris 

 (juadrifolia, Carex digitala, Melica nutans samt i bergspringorna 

 Aspleniiim trichomanes och Woodsia iluensis. 



Ej långt härifrån växte i skogen en liten koloni av den i dessa 

 trakter så ovanliga och från Tived icke förut kända Astragalus 

 glijcijphylliis samt i en mindre löväng vid den närbelägna gården 

 Kråkvattnet jämte de nyss uppräknade: 



Crepis praemorsa, Vibiirimm Opiilus. Lonicera Xijlosteum^ Pyrola 

 media, Epilohium colliniim, Sedum maximum, Gymnadenia conopea, 

 Aspleniiim septentrionale. 



Att den numera från Tived försvunna eken fordom vuxit här 

 framgår alldeles tydligt av en subfossil, rätt ansenlig ekstam, som 

 av ägaren till gården Kråkvattnet visades mig å en uppodlad mosse, 

 varest den delvis ännu ligger kvar i orubbat läge. Av ädla löv- 

 träd iakttogs vid detta tillfälle eljes endast lind, som förekom- 

 mer på flera andra ställen i det inre av Tived, särskilt vid Ykullen. 



I några fodervallar vid Sannerud helt nära Ti veds kyrka upp- 

 trädde samma sommar i rik mängd Silene dichotoma, som veter- 

 ligen icke observerats tidigare inom området; i en av dessa växte 

 även en myckenhet av Hokus mollis. Båda dessa arter hava sedan 

 hållit sig kvar och under de följande åren återfunnits å samma 

 plats. Och söder om Sågkvarn konstaterades ännu en nyhet, näm- 

 ligen Luziila sudetica, vilken förekom sparsamt a fuktig ängsmark 

 i grannskapet av Unden. 



Sommaren 1922 tillbragte jag en vecka i början av juli uti Tived, 

 varunder exkursioner företogos till bl. a. gårdarna Tivedstorp och 

 Ykullen, båda belägna i Tiveds inre, centrala delar (från Ykullen, 

 som torde vara en av de högst belägna punkterna å hela Tiveden, 

 har man en imponerande och utomordentligt vidsträckt utsikt, om- 

 fattande jämväl delar av Närke och \'ärmland). Växtligheten erbjöd 

 emellertid här ej mycket nytt och ännu en gång kunde fastslås, 

 att Tiveds flora är fattigare och mera enformig än den i Undenäs. 

 En för området hittills alldeles okänd form insamlades dock. Av 



