OM sK\ iii)SSK()(isi..\(;i..\ .Mi:i> lousi.vc 1 11.1, r..\f;KoMi'i.i;ii KKiNf;. -5 



rätt över sin skog ej här funnes, kunde detta förhällande ej annat än med- 

 föra faror för själva skoj^sj^ränsens bexarande, och kunde konnnittcn jämväl 

 konstalera, att tiinmcravverknin-^ ofta bedrivits sä långt upp på fjällsluttnin- 

 garna, som timmerskog funnes, samt att diirxid ej önskvärd \arsamhet 

 iakttagits. Som därjämte på rätt stora trakter under senare tider hade 

 tillkommit en stark avverkning av mindre virke, kunde ej bestritlas, att 

 skogarnas bestånd i skogsgränsens närhet på ett allvarsamt sätt vore hotad. 

 På ett möte, som kommittén höll med allmänheten i Östersund, yrkades 

 därför på snara åtgärder mot den hänsynslösa avverkningen i fjällskogarna. 



I'"ör att åstadkomma ändring i berörda missförhållanden uppgjorde 

 kommittén ett förslag till lag angiiende fjällskogar och skyddsskogar , 

 \ilkct förslag efter en del smärre förändringar antogs av riksdagen den 

 24 juli 1903 under namn av lag angående skyddsskogar />. 



Kärnpunkten i denna lag, som tillämpats sedan den i januari 190,5, 

 lyder sålunda: 



h^ör bibehållande av skogar, \ilkas bestånd erfordras till 

 skydd mot flygsan ds fält och fjäll gränsens nedgående må efter 

 föregående syn och undersökning Konungen förordna, att 

 annan a\- verkning än till husbehov ma äga rum endast efter 

 utsyning, som på statens bekostnad a\' skogsstatens tjänste- 

 män verkställes.» 



Tydligt är, att denna lag innebär ett avsevärt ingrepp i den enskildes 

 äganderätt. Detta erkännes jännäl a\' kommittén, som dock på följande 

 sätt nioti\erar sitt lagförslag: 



Kommittén har vid uppgörande av förslag till lagstiftning angående 

 den enskilda skogshushållningen utgått frän den allmänna uppfattningen, 

 att enligt rådande föreställningssätt skogsägaren bör ha\a frihet att till- 

 godogöra sig det befintliga skogskapitalet utan hänsyn till uthållig af- 

 kastning. blott med den inskränkning att skogens föryngring icke även- 

 tyras. Där emellertid i följd av särskilda naturförhållanden skogsföryng- 

 ringen är förenatl med synnerliga svårigheter, som stegras i den man de 

 upjiväxande plantorna sakna skydd av äldre skog, där är en efter rationella 

 grunder ordnad avverkning det enda medlet att bibehålla skogsmarkens 

 protluktionsförmåga. Det kan ej betvivlas, att staten äger rätt och plikt 

 att i sädana fall ingripa för att förhindra, att betydande områden för- 

 vandlas till skoglösa ödemarker, utan möjlighet att återvinnas för landets 

 produktion. Sådana förhållanden råda i vårt land särskilt i närheten av 

 fjällen. Utglesnas där befintliga skogar i någon högre grad, så förstöras 

 de yngre plantorna av fiälKindar, och marken undergår vanligen därjämte 

 en försumpning, som gör den otjänlig till skogsbörd. I följd härav flyttar 

 sig då barrskogsgränsen allt lägre ned på fjällsidorna. På sätt är om- 



