(DM SKVDDSSKOGSI.AdKN MKD KÖRSI.AC IIM. I,A( ;Ki )M IM.K. T TKRIXC;. I3 



Förutsättningarna för en god humifiering äro ju ett visst \ärmeminimum, 

 lagom fuktighet, lufttillträde samt ett rikt organiskt liv i och på marken. 

 Hög marktemperatur, genomsilande syrerikt vatten, ett växtkraftigt skogs- 

 bestånd, en riklig örtvegetation, bakterier, svampar, maskar och ett otal 

 insekter gynna en god förmultning. Vidare inverkar en lättförvittrad, 

 näringsrik mineraljordmän påskyndande på förmultningen, under det en 

 grund och mager mineraljordmän synes hämma densamma. 



När ovannämnda förutsättningar för en god förmultning saknas, sker 

 humifieringen mer eller mindre ofullständigt och s. k. rä/iuiiius uppstår. 

 Vissa växter synas hava särskild benägenhet att bilda råhumus. Bland 

 dem intager inom skyddsskogsområdet blåbärsriset den förnämsta rollen. 

 Markens råhumuslager ter sig som en från mineraljorden skarpt avskild, 

 av sammantrasslade rottrådar hopfiltad skorpa, i vilkens översta skikt 

 lätt kunna urskiljas de oförmultnade växtdelar, av vilka den bildats. . Rå- 

 humuslagren kunna nå betydligt olika mäktighet. Sålunda har jag inom 

 olika skogsbestånd inom skyddsskogsområdet uppmätt råhumuslager, som 

 varierat i mäktighet frän några centimeter till 4 — 5 decimeter. 



Råhumusbildningarna utöva en synnerligen ogynnsam inverkan på 

 jordmånen. Ramann^ har sålunda påvisat, dels att högst betydliga 

 kemiska förändringar inträda i jordmånen under ett råhumustäcke, vari- 

 genom markens näringsvärde förminskas, dels att jordlagren under ett 

 råhumustäcke utsättas för en fortgående försämring i fysikaliskt hän- 

 seende, varigenom näringsupptagandet för växterna försvåras. De genom 

 råhumusbildningen inträdande kemiska och fysikaliska förändringarna i 

 den friska skogsmarken förminska således jordmånens näringsförmåga, 

 oavsett av vilka minevaliska beståndsdelar skogsiuarken är uppbyggd. 



Ehuru det kalla klimat, som är rådande inom skyddsskogsområdet, får 

 anses minska förutsättningarna för en god förmultning, i det att ringa 

 värmemängd kommer marken till godo under de korta, ofta kalla som- 

 rarna, får man dock ej tillskriva uteslutande värmebrist skulden till rå- 

 humusbildningarnas förekomst därstädes. Det är först när flera på för- 

 multningsprocessen nedstämmande faktorer, sådana som minskad närings- 

 omsättning på grund av skogens genom ålder avtagande livsverksamhet, 

 uppkomsten av en mer eller mindre tät markbetäckning av blåbärsris, 

 markytans försumpning eller uttorkning tillkomma, som råhumusbildnin- 

 garna komma till stånd. Det är således på förJnndrandet av uppkomsten 

 av dessa på förmultningen nedstämmande faktorer ocJi på gynnandet av alla 

 förutsättningar för en god Jtumificring, so)n skogsmanneyi har att inrikta 

 sina bemödanden. 



^ E. Ramaxn, Bodenkundc, Hcrliii 1911. 



