OM SKVDDSSKOC.SLAGKN MKI) KÖKSI.AC; III. I. F.AOKt )MlM.i: ITKRING. 



29 



I den ^'lesa, risrika granskogen med mer eller mindre djujjt rähumus- 

 lager ställa sig föryngringsförhållandena än ogynnsammare. Nägon 

 återväxt efter även de äldsta avverkningarna kan ytterst sällan iakttagas 

 annorstädes än här och var på de nedmnltnade, mer än halvsekelgamla 

 lågorna samt invid multnande stubbar. .S"rt//.i'-arter samt björk- och 

 rönnj)lantor ha däremot ställvis funnit gynnsam jordmån och därstädes 

 infunnit sig i spridda grupper. Som man med till visshet gränsande 

 sannolikhet kan antaga, att fröproduktionen i d\-lika skogsbestånd är 



Koto förf. 



Fig. 19. Aterviixt å hygge uppkommet efter vindfällning med efterföljande 

 avverkning. Hemmanet Svaningen, Frostvikens revir. 



ringa och det möjligen alstrade fröet av mycket dålig beskaffenhet, 

 måste man anse denna skogstyp som den mest hopplösa. 



Som exempel på, huru förhållandena kunna te sig i dessa skogar, 

 meddelas här nedan anteckningar över provytor från skilda trakter av 

 skyddsskogsområdet. 



I. Hemmanet Munsvattnet. Svag sydsluttning, c:a 530 m. ö. h. Frost- 

 vikens socken. 



Jordmån: Råhumuslager 5 — 10 cm. djupt. 



Markbetäckning : Hylocomium och Vaccinium Älyriilhis. 



Skogsbestå?idet : Gles och luckig gammal gran med björkinblandning. 

 Skogen dimensionsavverkad två gånger till 14 fot 10 tum, dels år 1874, 

 dels år 1894. 



