(i.M SKN I)|)SSK()(.SI.A(;i;N MKI» KORM.AC 111,1. I.AOKdMIM.l-, 1 1 KKI.NC. 39 



sakta sluttande moränliderna, skola utbreda sig och sålunda \ erka degene- 

 rerande på omgivande, särskilt nedanför liggande skogar. 



Förutsättningen för att återväxt skall kunna erhållas, och således sko- 

 gens framtida bestånd icke vid avverkningarna skall ävcnt)Tas å dessa 

 marker är, att vissa skogsvårdsåtgärder \idtagas. Kalhuggning i mindre 

 hyggen med efterföljande dikning, bränning av det ofta tjocka mosstäcket 

 och — därest det kvarvarande skogsbeståndet ej är frödugligt — - kultur 

 torde här bli nödvändiga åtgärder för frambringande av återväxt. 



Brister i skyddsskogslagen och dess tillämpning. 



Som redan förut angivits^ ansägo de för skyddsskogsgränsens u|)p- 

 gäende av Kungl. Domänstyrelsen förordnade förrättningsmännen, att 

 inom det av dem utstakade området »en rationell skogsvård» måste 

 vara förutsättningen för skogarnas bevarande. Detta påstående vill jag 

 kraftigt understryka. Men någon rationell skogsvård förekommer, som 

 av det föregående har framgått, icke inom skyddsskogsområdet, ty 

 näppeligen kan yxan därstädes — och mindre där än annorstädes — 

 vara skogsvårdens universalverktyg. Allt mer börjar den meningen göra 

 sig gällande, att betydligt större kostnader och intensivare arbete måste 

 nedläggas på skogsvård å större delen av Norrlands skogar, sär.skilt med 

 avseende å föryngringen. När nu detta är uppfattningen om Norrlands- 

 skogarna i allmänhet, huru mycket större skäl finnes det då icke att på- 

 fordra åtgärder för underlättande av föryngringen inom det, vad klimat 

 och jordmån beträffar, betydligt sämre lottade skyddsskogsområdet. 

 Men därstädes fordras, att utsyningarna skola utföras så, att »skogens 

 återväxt och framtida bestånd» icke äventyras Endast yxan skall således 

 här uträtta, vad den icke kan åstadkomma inom större delen av det 

 övriga Norrland, ty skogsägarna och särskilt avverkningsrättsinnehavarna 

 äro föga villiga att nedlägga några som helst kostnader för skogsvärd 

 på de skogar, staten tagit kontrollen över och sålunda pä sätt och vis 

 även ansvaret för. 



På ovan skildrat sätt ha nu utsyningarna i dessa skogar pågått under 

 en tid av 1 1 år. Lagen har under denna tid verkat ofantligt gott, i det 

 den skyddat mot avverkningar i ijällgränsen samt förhindrat skogarnas 

 allt för hastiga exploaterande under en tid, då industrien gjort betydliga 

 framsteg och ständigt slukat allt större virkesmängder och allt mindre 

 dimensioner. De i vissa skogsbestånd under dessa år öppnade luckorna 

 och föryngringsytorna giva ock goda förutsättningar för, att föryngringen 

 här skall infinna sig och växtkraftiga skogsbestånd uppväxa. A dessa 



