OM SKVDDSSKOC.SLACIFN MKI) KÖRSLAC; TII.L I.A(;KOMI'r,K'I'lKRIN(;. 43 



är, att någon inskränkning i rätten att vidtaga hemmansklyvning ej är 

 stipulerad. På grund av dylika ägodelningar skulle nämligen genom 

 husbehovsavverkning kunna uppstå fara för beständens framtid, och är 

 då staten enligt § 2 av skyddsskogslagen i detta fall pliktig att inlösa 

 marken. När så är förhällandet, torde rättvisligen kunna krävas, att staten 

 jämväl finge deltaga i avgörandet, huruvida hemman inom sk\'ddsskogs- 

 området med hänsyn till skogens tillstand utan risk kunna klyvas. 



Slutligen bör framhållas att från utsyningstagarnas sida stundom för- 

 märkts missnöje med det sätt, varpå lagen handhaves. Detta har sin 

 grund i det ständiga ombytet av förrättningsmän, och da — i brist 

 på genom undersökningar \unna direktix'. huru utsyningarna i olika 

 skogstyper böra företagas för att befordra återväxtens uppkomst — 

 varje förrättningsman är hänvisad att lita till sitt subjektiva omdöme, kan 

 följden bliva den, att skyddsskogarna bliva ett experimentalfält för olika, 

 kanske motsatta uppfattningar. Om också skyddsskogsutsyningarna i 

 allmänhet utförts på likartat sätt, kan det dock ej förnekas, att beklagliga 

 ojämnheter i utsyningarnas utförande ha förekommit, och hava särskilt 

 avverkningsrättsägare i vissa fall funnit skäl ondgöra sig däröver. När 

 därtill utsyningstagarna lagt märke till, att det vanligen — ja, i regel — 

 varit yngre, från skogsinstitutet nyligen utexaminerade personer, som blivit 

 beordrade att utföra utsyningsförrättningarna, får man ej förundra sig över 

 det missmod — för att ej säga misstro mot respektive tjänstemän — som 

 ibland kommit till uttryck. För undvikande av missförstånd vill jag emel- 

 lertid framhålla, att dessa }Migre, i skyddsskogsförhållanden mindre prakti- 

 serade tjänstemän alltid efter bästa omdöme och med ansvarskänsla gått 

 till sina ej alls lätta värv. Förekommande ojämnheter i utsyningarna 

 kunna således ej läggas dem till last. Felet ligger i det tillämpade extra- 

 ordinariesystemet. Skyddsskogsassistentbefattningarna höra till de minst 

 eftersökta, enär de tillsättas endast för sommarmånaderna, vanligen under 

 tiden i juni — 31 oktober. Den, som söker en dylik befattning, kan 

 således riskera att få gå arbetslös under övriga delen av året. Häri 

 ligger orsaken till, att det vanligen är de allra yngsta skogstjänstemännen, 

 som anmäla sig som sökande till dessa befattningar. En ä två somrar 

 tillbringa de sålunda i skyddsskogarna och erhålla därefter vanligen 

 andra, mer långvariga förordnanden. De ha således sällan eller aldrig 

 tillfälle att besöka hyggesplatserna, sedan stämplingarna avverkats, och 

 kunna således ej heller utöva den självkontroll över utförda stämplingar, 

 som är synnerligen viktig för en utsyningsförrättares utbildning. Ej 

 heller kunna de under en sommar \inna den |)raktiska erfarenhet om 

 fjällskogarnas natur, som är förutsättningen för en målmedveten skydds- 

 skogsskötsel. Visserligen äro skyddsskogarna, efter att förut hava skötts 



