5 2 J. A. AMILON. 



kronodomäner. Motsvarande sififror för Smålands, Västra, Östra och 

 Bergslagsdistrikten äro respektive omkring 8, 5, 7 och 7 procent. Totala 

 inägoarealen — åker, äng och betesmark — utgör för Södra och sist- 

 nämnda distrikt respektive 6,480, 7,093, 3,305, 4,321 och 5,884 har. A 

 en.skilda skogar torde inägoarealen snarare vara större än mindre än ä 

 de allmänna. 



Redan storleken av inägorna motiverar fullständigt en särskild bok- 

 föring för jordbruket. Men härtill kommer, att jordbrukets ekonomi 

 föga överensstämmer med skogsbrukets, varför om bokföringen är ge- 

 mensam, en klar översikt icke erhålles vare sig beträffande skogsskötselns 

 eller jordbrukets avkastning. 



Lika litet som för lantbruket har i allmänhet för den med skogsbruket 

 förbundna industrien upplagts särskild bokföring, med undantag möjligen 

 för landets norra delar. I statsförvaltningen beräknar man sålunda endast 

 de genom statens egen företagareverksamhet förädlade eftekternas rot- 

 värde och jämför detta med de priser å rot, som vanligen kunna påräk- 

 nas. Vid denna uträkning tar man i allmänhet icke hänsyn till det i 

 anläggningar, såsom sågverk och hyvelverk m. fl., bundna ofta avse- 

 värda kapitalets förräntning och amortering. Den uppkommande vinstens 

 eller förlustens storlek synes mig böra utredas på så sätt, att den er- 

 hållna bruttobehållningen minskas med samtliga omkostnader, värdet av 

 från skogen levererade effekter, jämte ränta och amortering å i rörelsen 

 nedlagt kapital ävensom räntan ä driftkapitalet. Av dessa poster äro 

 alla med undantag av skogseffekternas värde och ränteomkostnaderna 

 till sin storlek givna. De senare äro beroende av räntefoten, och det 

 skulle föra för långt att här börja en diskussion om denna. 



Skogsprodukternas värde bör beräknas med ledning av de priser ä 

 rot, som under liknande omständighet kunna påräknas för samma kvali- 

 téer, och härtill skall ytterligare läggas samtliga kostnader för upphugg- 

 ning och transport. Hänsyn bör tagas icke endast till själva arbets- 

 kostnaden utan även till andel uti utgifterna för transportledernas 

 och eventuellt skogsarbetarebostädernas uppförande, förbättring och under- 

 håll, ävensom i alla övriga s. k. allmänna omkostnader. 



Förekomma ett flertal verksamhetsgrenar såsom sågning, hyvling, kol- 

 ning m. fl. bör för varje sådan särskilt bokslut upprättas, utvisande den 

 vinst eller förlust, som varje rörelse givit. 



Inkomsternas och utgifternas fördelning i driftomkostnader och 

 sådana, som förorsaka kapitalökning eller minskning. 



Enligt det nu använda bokföringssättet beror den utvisade nettobehåll- 

 ningens storlek huvudsakligen på, om skogens årliga värdetillväxt endast 



