54 J. A. AMILON. 



mare le\ nadsvillkor, dessa lättare och troligen till billigare priser kunna 

 till skogsfastigheten anskaffas än om dylika förmåner ej voro förhan- 

 den, och detta utövar återigen inflytande på fastighetens värde. Det 

 är också uppenbart, att detta stiger, om densamma blir delaktig uti för 

 utskylder förvärvade kommunala allmänningar, eller avsättningen av 

 skogsprodukter förbättras eller möjliggöres genom byggande av nya all- 

 männa vägar. A andra sidan måste nödvändigtvis en avsevärd del av 

 skatterna användas till underhåll av gjorda anläggningar ävensom dispo- 

 neras för dessas förvaltning m. m. 



Skatterna till staten böra ses från en annan synpunkt. Dessa utgöra 

 en ej alltför stor del av statsverkets inkomster. Över deras användning 

 har den enskilde endast obetydligt inflytande. För skogsägaren såsom 

 sådan är det oftast af ringa intresse, huru dessa skattemedel disponeras. 

 Det viktigaste för honom är att genom statens förmedlande få skydd 

 mot yttre fiender och inre våldsverkare, samt att denna fyller sin upp- 

 gift såsom rättsstat och befrämjare av landets ekonomiska intressen. 

 Utskylderna till staten kunna av skogsägaren betraktas såsom en avgäld 

 för ovannämnda förmåner, vilka samtliga äro nödvändiga för hans han- 

 terings rätta drift och vidmakthållande och böra sålunda också räknas 

 till driftcmkostnader för denna. Skulle genom någon statens åtgärd, 

 t. ex. anläggning av järnvägar, skogsfastighetens värde stiga, är detta 

 att betrakta såsom en av tidsförhållandena och lokala omständigheter 

 betingad lycklig tillfällighet och kan alldeles icke sättas i samband med 

 för fastigheten till staten utgående utskylder. 



Redovisningen av skatter och onera kan emellertid ses från en annan, 

 mera praktisk synpunkt. Till vilka ändamål de än komma att användas, 

 måste de dock årligen utbetalas. De äro en utgift, vilken fastigheten 

 icke på något sätt kan undgå — jag bortser från de äldre kronosko- 

 garna. Alla utgifter, med undantag av vissa kostnader för skogsodling 

 och hägnad, kan skogsägaren, om han sä finner för gott, undandraga 

 sig, men ej skatterna. På grund härav kunna de från praktisk synpunkt 

 utan tvekan inräknas bland driftomkostnaderna. 



Gränsen mellan utgifterna för drift och underhåll å ena samt grund- 

 förbättringar å andra sidan är i många fall svagt markerad eller flytande 

 samt svår att exakt bestämma. Det måste framhållas, att utgifterna 

 av senare slaget skola avse verkliga grundförbättringar och utgivas med 

 tanke på dylika. I samband med sådana åtgärder, som bekostas av 

 utgifterna för drift och underhåll, kunna även vissa förbättringar i skogens 

 allmänna tillstånd inträda. Dessa komma emellertid ej tillsynes uti den 

 årliga bokföringen och i många fall ej heller vid de framdeles omnämnda 

 inventeringarna av skogstillgångarnas värde. Som exempel på sådana 



