OM SK0GS150KFÖKI\G OCH SKOGSVÄRUEKING. 57 



fördelningen a\' bexakningskostnaderna, att man i regel och i stort sett 

 kan antaga, att detta kräver ungefärligen dubbla administrationskostna- 

 den per har mot skogsbruket inom samma kronopark eller revir. 



Kontorskostnaderna synas kunna fördelas i samma proportion som för- 

 valtningskostnaderna. Så är däremot ej fallet med utgifterna för bevakning. 

 Huvudparten av dessa kostnader faller ju ostridigt pä skogs- och lantbruket, 

 och det torde icke förekomma alltför ofta, att bevakare tjänstgöra även 

 vid någon förädlingsrörelse, och i sådana fall möter det antagligen ingen 

 större svårighet att avväga, huru stor andel av hans avlöning, som bör 

 belasta denna. Även vid bevakningskostnadernas fördelning mellan skogs- 

 bruk och lantbruk synes det vara rättvist, att det senare per ytenhet 

 far vidkännas dubbelt mot det förra. Som skäl härför kan anföras, att 

 här ifrågavarande jordbruk oftast utgöras av ett stort antal smärre inom 

 skogen kringströdda brukningsdelar. Härigenom nödvändiggöras av- och 

 tillträdessyner och ekonomiska besiktningar i stor utsträckning, vid vilka 

 bevakaren i regel .skall närvara. Arrendatorerna av jordbruksfastigheterna 

 erhålla så gott som alltid fritt virke till uppförande och reparation av bygg- 

 nader och gärdesgårdar ävensom till bränsle. Detta virke skall utsynas, 

 vilket oftast utföres av bevakaren. Givetvis måste denne också nedlägga 

 ett jämförelse\'is större arbete vid förhindrande av åverkan, intrång och 

 tjuvbetning, då det finnes ett flertal brukare i bevakningstrakten, än dä 

 sädana endast förekomma till ett färre antal eller helt saknas. Även 

 närmaste tillsynen över efterlevnaden av kontraktens bestämmelser ökar 

 givetvis hans arbetsbörda. 



Självfallet har varje åtgärd inom de särskilda verksamhetsgrenarna en viss 

 del uti administrations- eller bevakningskostnaderna. Tillhör den driften bör 

 givetvis kostnaden påföras denna, avses återigen grundförbättringar, bör 

 densamma debiteras dessas konto. Det inses lätt, att de samlade drifts- 

 ätgärderna och grundförbättringarna rätteligen borde var för sig debiteras 

 med a vardera belöpande andel i kostnaderna för administration och 

 bevakning. Det är emellertid ytterst vanskligt att rättvist kunna fördela 

 dessa senare. Även i detta fall kunde den för de olika åtgärdernas vid- 

 tagande använda tiden vara en god måttstock. Tyvärr är det oftast 

 omöjligt att axgöra, huru stor del av personalens tid, som tagits i anspråk 

 av driften och huru stor del som ägnats åt grundförbättringar. Ej heller 

 storleken utav summorna av de för driftsåtgärderna ä ena samt grund 

 förbättringarna å andra sidan använda övriga medlen kunna vara till ledning, 

 alldenstund många åtgärder icke föranleda någon annan utgift än för 

 administration eller bevakning. 



Då bokföringen i största möjliga utsträckning bör grundas pa primära 

 och fakti.ska siffror, synes det mig icke riktigt att äventyra dess värde 



