6o . J. A. AMILON. 



så är det genast uppenbart, att de flesta av dessa äro mycket svår- 

 bestämbara, och att de i många fall undandraga sig alla tillförlitliga beräk- 

 ningar. Härtill kommer, att penningvärdet undergår betydande för- 

 ändringar under en så läng tidrymd som ett skogsbestånds omlopps- 

 tid, vadan en jämförelse mellan utgifterna vid dess anläggning eller 

 yngre ålder och inkomsterna vid skörden icke utan vidare är berät- 

 tigad. Slutligen gäller metoden endast ett visst ur sitt rätta samman- 

 hang lösryckt bestånd och icke hyggesföljden, driftsklassen, i sin helhet. 

 Men för ett enda bestånd är det i de allra flesta fall omöjligt att rätt 

 beräkna dess andel uti de allmänna omkostnaderna. Dessa bero näm- 

 ligen icke endast av arealen utan också av jordens större eller mindre 

 produktionsförmåga, trädslaget, skogens ålder och områdets mer eller 

 mindre gynnsamma belägenhet i förhållande till kommunikationer. Skötseln 

 av ett bördigare, med äldre skog beklätt och avlägset liggande område 

 drager sålunda större allmänna kostnader än ett lika stort men mindre 

 fruktbart, gynnsammare beläget ungskogsområde. 



Med det ovanstående tror jag mig hava påvisat, att den nu beskrivna 

 metoden eller variationer av densamma icke med fördel kunna användas 

 vid utrönandet av markvärdet. Detta kan lämpligare beräknas på ett 

 sätt, som på det närmaste ansluter sig till det verkliga, tillämpade skogs- 

 bruket. Under tänkbarast enkla förhållanden eller uti en skog med nor- 

 mal fördelning mellan åldersklasserna, av samma bonitet, bestockad med 

 för växtplatsen ekonomiskt bästa trädslag samt slutligen uthålligt skött, 

 kan markvärdet per har beräknas enligt följande formel: 



X .o:op ■^' 



där B^ betyder markvärdet per har, A^. den årliga slutavverkningens 

 samt ^'D,i de årliga förhuggningarnas eller gallringarnas värde å rot^ r 

 skogsodlingskostnaden, V kapitalvärdet av de årliga utgifterna per har 

 till administration, bevakning, skatter och underhåll eller med andra ord 

 driftkostnaderna, inberäknat räntor, A\^ förrådets värde å x har och ,t 

 antalet år i omloppstiden och skogens eller hyggesföljdens areal i har. 

 Inom en förvaltningsenhet, där noggrann bokföring äger rum, kunna 

 samtliga dessa faktorer, med undantag av räntefoten samt virkesförrådets 

 värde, bestämmas med fullständig säkerhet. Ett fixerande av den förras 

 medelstorlek för en viss kortare tid, t. ex. för de tio senast förflutna 

 åren. torde ej vålla någon avsevärd svårighet, om den inom riket van- 

 liga — »landesublich» — räntefoten skall användas, vilket enligt mitt förme- 

 nande bör äga rum. Skall däremot den av ett flertal tyska författare 

 förordade skogliga räntefoten läggas till grund för beräkningen, kunna 



