OM SKOGSHOKKORING OCH SKOGSVÄRDKRING. 67 



kan avsättas i orten och till en viss begränsad mängd. Ofta blir det 

 värdelöst. 



Emellertid är det i de flesta fall outförbart att på ett eller ett fåtal 

 år avverka ett större virkesförräd. Tillgängen pä arbetsfolk, flottledernas 

 och övriga transportleders för ringa kapacitet m. fl. omständigheter verka 

 här reglerande och nödvändiggöra en utsträckt avverkningstid. Tillgodo- 

 görandet av förrådet bör givetvis icke heller, för sä vitt det kan und- 

 vikas, försiggå i sä snabb takt, att ett prisfall därigenom uppstår. Ett 

 dylikt kan också undgås beträffande sådant virke, vars priser bero av 

 världsmarknaden, utan att tillgodogörandet behöver utsträckas över en 

 alltför lång tidrymd. A sådana skogar däremot, varifrån virket måste 

 försäljas i orten, eller varest högre pris erhålles än vid export, och 

 där efterfrågan är begränsad, måste givetvis, så snart tillgången över- 

 stiger denna, ett prisfall inträffa. Detta är omständigheter, som förrätt- 

 ningsmannen vid värderingen måste beakta. Han bör sålunda taga 

 hänsyn såväl till den ränteförlust, som kan uppstå genom förlängd av- 

 verkningstid, varvid skogens värdetillväxt givetvis bör medtagas i be- 

 räkningen, som ock till storleken av inträffande prisminskning. 



Tyska författare, t. ex. MARTIN, framhålla, att vid uppskattning av 

 ett virkesförråd ingen hänsyn bör tagas till ovannämnda i verkliga livet 

 ofta uppkommande prisminskning och han stöder denna sin åsikt på den 

 omständigheten, att ett lands nationalförmögenhet till stor del uppskattas 

 till de i detsamma ingående nyttigheternas försäljningsvärden, utan att 

 något avdrag göres för det minskade pris, som säkerligen skulle bliva 

 en följd, om t. ex. alla ett lands hus, fabriker eller kreatursstammar pä 

 en gäng salubjödos. Jämförelsen synes mig icke berättigad. För oss 

 gäller det att uppskatta det verkliga eller det värde, som realiter skulle 

 uppnås vid försäljning av förrådet eller hela fastigheten. Man kan ju 

 med säkerhet förutsätta, att om alla landets skogstillgångar samtidigt 

 utbjödos för omedelbar avverkning, skulle lagstiftningen snarast förhindra 

 denna. Vvåt\ nationalekonomisk synpunkt eftersträvas ett uthålligt skogs- 

 bruk, och i detsamma befintliga tillgångar böra värdesättas från samma 

 synpunkt eller såsom »hushållsvärden», under det att vi söka ett realisa- 

 tions- eller försäljningsvärde. 



I det föregående har påvisats, att det icke saludugliga förrådet icke 

 kan värdesättas såsom vara. Andra metoder måste användas. Sålunda 

 kan dess värde bestämmas antingen med ledning av kostnaderna för dess 

 uppdragande, produktionsvärdemetoden, med tillhjälp av förväntnings- 

 värdeprincipen, lämpliga och prövade formler eller den erfarenhet, som 

 vid försäljning eller köp av ungskogar kan förvärvas om därvid före- 

 kommande priser. 



