OM SKOGSBOKFÖRIXG OCH SKOGSVARDERING. 



75 



eller i grupper, hava ett ödesdigert inflytande på dessa. Träden äro 

 nämligen i hög grad beroende av varandra, och man kan icke inom be- 

 ståndet ostraffat uttaga över ett visst antal sädana. Överskrides detta, 

 får det kvarvarande utglesnade beståndet eller grupperna ett obetyd- 

 ligt värde. 



Givetvis är icke ungskogen inom alla olikåldriga skogar värdelös. För 

 att kunna bedöma hithörande frågor måste man göra klart för sig graden 

 av det beroende, i vilken den yngre skogen står till den äldre. Kan 

 denna senare borttagas, utan att den förra därunder och ännu mer där- 

 efter lider något större men, utan allt framgent är i stånd att utvecklas 

 på önskvärt sätt, har den ett lika stort värde som likåldrig ungskog av 

 samma beskaffenhet. En 20-årig tallföryngring, i vilken en timmer- 

 ställning förefinnes, är sålunda likvärdig med en dylik av samma beskaf- 

 fenhet, i vilken inga överståndare förekomma. I verkliga blädnings- 

 skogar eller överhuvud i sådana, där träd av ett flertal skilda åldrar före- 

 komma blandade med varandra, äro emellertid i allmänhet de yngre 

 träden mycket beroende av de äldre och samtliga de senare kunna icke 

 på en gång avverkas, utan att i regel de förras fortvaro såsom bestånd 

 tillspillogives, och på grund härav kommer ungskogens värde i sådana 

 bestånd att bliva mycket lågt och i många fall lika med noll. 



En blädningsskog eller en olikåldrig skog, i vilken träd av många 

 åldrar finnas inom varje bestånd, kommer alltså att uppskattas till ett 

 lägre värde än en med densamma jämngod trakthyggesskog med lik- 

 åldriga bestånd. Tvennc skogar av dessa typer kunna således hava 



