OM SKOGSROKFÖRING OCH SKOOSVÄRDERIXG. 77 



marken och virkesförrådet är kapital ofta till en icke obetydli*^ mängd 

 nedlagt i för skogshanteringens bedrivande nöcKändiga anläggningar, 

 t. ex. vägar, byggnader m. ni. ävensom uti inventarier, och detta kapital 

 ökas med tilltagande intensitet i skogsskötseln. Det skiljer sig på många 

 sätt frän det i marken och \irkesförrådet befintliga. Liksom detta har 

 det emellertid verkliga materiella motsvarigheter. De flesta av dessa 

 kunna likväl i motsats till marken och virkesförrådet icke enbart för sig 

 göras till föremål för köj:) eller försäljning utan endast i samband med 

 skogsfastigheten eller delar därav. Man kan sålunda icke tänka sig en 

 väg, ett dike eller en hägnad försäljas såsom sådana. Däremot kunna 

 andra skogens anläggningar, t. ex. byggnader, liksom densamma tillhöriga 

 inventarier m. m. utan vidare avyttras. 



Även i ett annat fall finnas olikheter mellan dessa tvenne kapitalkate- 

 gorier. Om sålunda marken och \irkesförrådet väl vårdas och under- 

 hållas, minskas icke deras värde, så framt icke yttre förhållanden, t. ex. 

 avsättningsmöjligheter m. m. försämras. Virkesförrådet ökas tvärtom 

 årligen genom tillväxten, och tillgodogöres endast denna, förblir det 

 under ovannämnda förutsättning alltjämt vid minst samma storlek. Så 

 är emellertid icke förhållandet med i skogens anläg^gningar bundet kapi- 

 tal. Huru väl dessa än \'årdas och underhållas, slitas de likväl och här- 

 igenom också det i dem nedlagda kapitalet, vilket sålunda under tider- 

 nas lopp så småningom förbrukas. En trähägnad kan sålunda icke be- 

 räknas vara användbar längre tid än 15 — 20, ett trähus 50 och ett in- 

 ventarium t. ex. 10 år. Härefter äro de och alltså även i dem befintligt 

 kapital förbrukade, och härtill måste hänsyn tagas vid beräkning av deras 

 kapitalvärden. 



Skogen tillhörande åkerjord, vägar och vissa slags hägnader bilda emel- 

 lertid undantag från ovanstående. Den förra förhåller sig såsom skogs- 

 marken, och dess kapitalvärde skall sålunda under normala förhållanden 

 förbliva oförminskat. Detsamma gäller ungefärligen även vägar, diken och 

 stengärdesgårdar. Om dessa väl underhållas, förslitas de aldrig. De 

 förra undergå tvärtom en ständig förbättring. Befintliga broar och grin- 

 dar äro dock underkastade försämring. 



Kapitalvärdet av hägnader, diken, kolbottnar, telefonledningar, in- 

 ventarier och byggnader beräknas bäst genom att från anläggningskost- 

 naderna, vilka i allmänhet äro kända eller utan svårighet kunna utrönas, 

 subtrahera det uppkomna slitagets värde. BeträlTande byggnaderna kan 

 dessutom någon ledning erhållas av brandförsäkringsbeloppen. 



Givetvis böra endast sådana anläggningar, vilka tillhöra skogsbruket, 

 och vars inrättande varit förenat med en verklig kapitalökning, tagas i 

 betraktande. Sålunda skola kulturhägnader, vilka avse ungskogens skyd- 



