OM SKOGSKOKKÖRIXG OCH SKOGSVÄRDERING. 8 1 



en realisation av det saludugliga förrådet sålunda komma att överflyttas 

 från detta pä marken och ungskogen, måste vi förutom värdet av det 

 försålda förrådet, marken och ungskogen samt storleken av de utgående 

 skatterna även känna, huruvida och när dessa senare komma att för- 

 ändras. I allmänhet kan man förutsätta, att deras storlek förblir lika, 

 ända tills de på grund av förändrade bestämmelser eller lagar skola ut- 

 göras efter nya principer. Beträffande skatterna till prästerskapet veta 

 vi, att detta skall äga rum, när nya lönekonventioner träda i tillämpning, 

 och sålunda kunna vi beräkna deras kapitalvärde. Tidpunkten, när väg- 

 underhållet kommer att fördelas rättvisare, undandrar sig varje tillför- 

 litlig beräkning. Detsamma gäller också ett flertal övriga onera av förut- 

 nämnt slag. På den grund kan ej heller kapitalvärdet av den del av 

 dessa onera, som rätteligen tillhöra det försålda förrådet, med säkerhet 

 beräknas, utan man måste åtnöjas med en efter de lokala förhållandena 

 gjord tillnärmelsevis uppskattning. 



En skog sammansättes i regel av bestånd av många olika åldrar. Är 

 arealen lika fördelad mellan de olika åldrarna, så att t. ex. i-årig skog 

 intager lika stor ytvidd som 2-årig, 3-årig o. s. v., säges »åldensklass- 

 förhållandet vara normalt. Det är givetvis från skogligt-teknisk och 

 administrativ synpunkt av stor betydelse, huruvida normalt eller i det 

 närmaste normalt åldersklassförhållande förekommer, eller om en el- 

 ler flera åldersklasser dominera på de övrigas bekostnad. Det torde 

 här vara överflödigt att närmare redogöra för de olägenheter, som med- 

 följa det sistnämnda, liksom för de fördelar, som äro förbundna med 

 det förstnämnda tillståndet. Att bådadera dock äro synnerligen beaktans- 

 värda framgår därav, att all välordnad skogsskötsel, såväl allmän som 

 enskild, strävar efter att även med ekonomiska uppofl"ringar åstadkomma 

 och bibehålla ett normalt åldersklassförhållande. I alla länder med gam- 

 mal skogskultur såsom Sachsen, Braunschweig och Hessen har man 

 också nått detta mål, och i Danmark är man, om de skogsodlade hedarna 

 undantagas, på god väg. Att det ligger ett ofrånkomligt värde i ett 

 väl avvägt förhållande mellan den areal de olika åldersklasserna upptaga 

 synes ytterligare genom ett citat av professorn vid Landbohöjskolen i 



Köpenhamn C. V. Prytz, som i en liknande fråga yttrar: » intet 



förnuftigt Menneske kan nogen sinde falde paa at realisere et Förråad 

 med regelmaessigt Aldersklasseforhold. En saadan Realisation har aldrig 

 fundet Sted, fordi den vilde have medfört uoverskuelige Tab.> 



När det emellertid gäller att från ord övergå till siffror och i sådana 

 utmäta den värdeförlust, som uppstår, när åldersklassförhållandet vid en 

 avverkning av det saludugliga förrådet försämras, räcker vår förmåga 

 icke till. Det värde det här är fråga om, är nämligen av rent immateriel 



o. Skogsvårdsföreningens Tidskri/t igiö. 



